Справа № 626/2751/25
Провадження № 2/626/676/2026 

РІШЕННЯ
Іменем України
16.04.2026 року м.Берестин
Берестинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В., 
при секретарі Івашкіній Т.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що 04.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір № 103208799, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 8000 гривень на умовах, визначених кредитним договором, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом . Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, передбачені ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти. Підтвердженням укладення ОСОБА_1 даного договору є також Анкета-заява позичальника на кредит № 103208799 від 04.02.2021 року, що заповнена ОСОБА_1 . Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором № 103208799 від 04.02.2021 року у розмірі 39200 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 8000 гривень та прострочена заборгованість за сумою відсотків – 31200 гривень.
Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 70-МЛ/Т від 07.06.2021 року, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги, в тому числі, за кредитним договором, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1  № 103208799 від 04.02.2021 року.
Позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № 103208799 від 04.02.2021 року, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 8000 гривень та простроченої заборгованості за відсотками – 31200 гривень, а всього 39200 гривень та судові витрати по справі.
20.10.2025 року Берестинським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 626/2751/25 (провадження 2/626/1022/2025) за позовом ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 05.02.2026 року заочне рішення у цивільній справі № 626/2751/25 (провадження 2/626/1022/2025) було скасовано за заявою відповідача та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Шрамко І.С. в судое засідання не з`явились, остання звернулась до суду із заявою, в якій просила, розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. 
Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні вимог ТОВ«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в повному обсязі, пославшись в обгрунтування заперечень на наступні обставини. 07 червня 2021 року між ТОВ “Мілоан” та ТОВ ФК “Кредит-Капітал” було укладено договір відступлення права вимоги №70-МЛ/Т. Згідно з умовами цього правочину, до позивача нібито перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі.
Має місце грубе порушення процедури заміни кредитора, що має суттєве значення для вирішення справи. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів (поштової описі, фіскального чека, повідомлення про вручення) на підтвердження факту направлення та отримання відповідачем такого повідомлення про заміну кредитора на виконання ч. 2 ст. 516 ЦПК України. У матеріалах справи міститься лише не заповнений бланк типової форми повідомлення. Цей документ: не містить персональних даних відповідача, не має дати складання та підпису уповноваженої особи а також не містить жодних відміток поштової установи про відправлення. Отже, відповідно до ст. 77-79 ЦПК України такий “шаблон” не може вважатися належним або достовірним доказом виконання обов`язку, передбаченого законом. Через відсутність офіційного сповіщення про зміну кредитора, відповідач фактично був позбавлений можливості пересвідчитися у правомірності вимог нового кредитора. Оскільки позивач не виконав свій обов`язок щодо інформування, він має нести всі ризики, пов`язані з цим, зокрема в частині правомірності нарахування будь-яких штрафних санкцій чи відсотків з моменту нібито відступлення права вимоги.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ТОВ ФК “Кредит-Капітал” не довело факт письмового повідомлення Відповідача про заміну кредитора у встановленому законом порядку, вимоги Позивача є передчасними та необґрунтованими, а правомірність претензій нового кредитора не підтверджена належними доказами.
Позовні вимоги в частині стягнення процентів є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, з огляду на наступне. Законом України від 22.11.2023 № 3498-IX внесено зміни до Закону “Про споживче кредитування”. Згідно з ч. 5 ст. 8 цього Закону, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1% на день від загального розміру кредиту. Дана норма є імперативною та спрямована на захист прав споживачів від надмірного боргового навантаження. На момент розгляду справи та подання позову позивач був зобов`язаний привести свої нарахування у відповідність до встановленого ліміту в 1%. Будь-які нарахування, що перевищують цей показник, є незаконними.
Відповідно до п. 18 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивач вимагає стягнення суми, що дорівнює 39 200 грн, з яких 31 200 грн становлять відсотки. Враховуючи вищезазначені норми про воєнний стан та обмеження денної ставки, такий розмір заборгованості виглядає штучно завищеним та не підтвердженим належними розрахунками, які б враховували пільги, надані законом позичальнику.
Нарахування позивачем процентів у розмірі 31 200 грн є неправомірним, оскільки воно суперечить вимогам щодо граничної денної ставки (1%) та не враховує звільнення від штрафних санкцій згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України (а.с.66-68).
З`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти відповідні їм правовідносини. 
Судом встановлено, що 04.02.2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №103208799, відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором; кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; сума кредиту становить 8000 гривень; кредит надано на 30 днів з 04.02.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів зв користування кредитом – 06.03.2021 року (а.с. 6-10).
Згідно п. 1.5.2, п.1.6., п 1.7 вказаного договору проценти за користування кредитом: 7200.00 грн., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; Тип процентної ставки фіксована. 
Пунктом 2.2.2 договору про споживчий кредит №103208799 від 04.02.2021 року передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (в урахуванним можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 Договору.
Відповідно до п. 2.3.1.2 вказаного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.
Пунктом 3.2.6 договору про споживчий кредит №103208799 від 04.02.2021 року передбачено, що позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
З копії анкети-заяви на кредит №103208799, сайт:tengo.ua, вбачається, що сторонами було погоджено умови кредитування по заяві: замовлена сума: 15000 гривень; замовлений строк: 30 днів; погоджена сума: 8000 грн, погоджений строк: 30 днів, комісія за надання: 00.00 % одноразово; ставка процентів: 3.00 % за кожен день користування (а.с. 12).
Договір про споживчий кредит №103208799 від 04.02.2021 року був укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в електронній формі, відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Згідно довідки ТОВ «Мілоан» клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит №103208799 від 04.02.2021 року ідентифікований товариством, акцепт договору позичальником було здійснено шляхом підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора J76748 (час відправки ідентифікатора позичальнику 04.02.2021 року об 02 годині 07 хвилин; № телефону, на який відправлено ідентифікатор - + 380504006582) (а.с.11 на звороті).
Згідно платіжного доручення 25283949 від 02.04.2021 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти в розмірі 8000 гривень 00 копійок на умовах договору №103208799 на рахунок відповідача ОСОБА_1 (а.с. 13).
ОСОБА_1 зобов`язань з повернення кредитних коштів за договір про споживчий кредит №103208799 від 04.02.2021 року належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку ТОВ «Мілоан» та виписки з особового рахунку становить 39200 гривень, яка складається з залишку заборгованості по тілу кредиту - 8000 гривень та залишку заборгованості по відсотках – 31200 гривень (а.с.13 на зворті-14).
07.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т (а.с.15 на звороті - 23), відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 103208799 від 04.02.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т від 07.06.2021  року (а.с.23 на звороті), відповідно до якого до позивача по справі перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у розмірі залишку по тілу кредиту - 8000 гривень; залишку по відсотках – 31200 гривень; а всього 39200 гривень.
ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» долучено до позовної заяви претензію, адресовану ОСОБА_1 від 15.07.2025 року про необхідність виконання зобов`язань за кредитним договором №103208799 від 04.02.2021 року (а.с.24).
Норми права застосовані судом та висновки суду
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Як встановлено в ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.
Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року укладений сторонами в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, зокрема, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину. 
Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року відповідно до визначеної Законом України «Про електронну комерцію» процедури, здійснив його підписання із застосуванням одноразового ідентифікатора та отримав кошти в кредит, що не оспорюється представником відповідача у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що права вимоги за договором про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» на підставі договору відступлення прав вимоги № 70-МЛ/Т від 07.06.2021 року перейшли до позивача по справі - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
Суд зауважує, що пунктом 3.2.6 договору про споживчий кредит №103208799 від 04.02.2021 року передбачено, що позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
Висновки суду щодо заявлених позовних вимог 
Відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року щодо повернення кредитних коштів, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, з урахуванням чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Посилання представника відповідача на не надання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» доказів надіслання позивачем на адресу ОСОБА_1 повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні не спростовує зазначених вище висновків, яких дійшов суд.  
Щодо доводів представника відповідача 
Суд зауважує, що як вбачається з п.п.1.5.2, 1.6, 2.2.1, 2.3.1.2 договору про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року, сторони узгодили розмір процентів за користування кредитом та порядок їх сплати позичальником (в тому числі і у випадку продовження строку користування кредитними коштами).
Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував зобов`язань за кредитним договором щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування ним, що і призвело до виникнення заборгованості. Проценти було нараховано у межах розміру та строків, передбачених п.п.1.5.2, 1.6, 2.2.1, 2.3.1.2 договору про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року.
Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно із Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», було доповнено частиною п`ятою, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон № 3498-IX набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Враховуючи, що договір про споживчий кредит № 103208799 укладено 04.02.2021 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, суд відхиляє як неспроможні доводи представника відповідача з приводу порушення позивачем вимог щодо визначення розміру денної процентної ставки. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Суд зауважує, що зазначеним вище законом не передбачено звільнення позичальника від сплати процентів, нарахованих відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України. Відповідачу за договором про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року штраф та пеня не нараховувались, з огляду на що доводи представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Шрамко І.С. з цього приводу суд відхиляє, як неспроможні. 
Судові витрати 
Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією від 23.06.2025 року № 11943 (а.с.5).
Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження розміру витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року (а.с.26 на звороті), акт наданих послуг правничої допомоги №Д/161 від 24.07.2025 року (а.с.27 на звороті), детальний опис наданих послух до №Д/161 від 24.07.2025 року за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року (а.с.28), зі змісту яких вбачається, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги у складає 8000 грн.00 коп.
Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22).
Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, отже із нього на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Керуючись ст.ст.4,19,81,89,141,259,263,264,265 ЦПК України,- 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (адреса місцезнаходження: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28; ідентифікаційний код 35234236) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103208799 від 04.02.2021 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 8 000 гривень, заборгованості за відсотками – 31 200 гривень, а всього 39 200 (тридцять дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення суду складений 21 квітня 2026 року. 
Суддя