Справа №701/1112/25
Номер провадження2-др/701/6/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року  Маньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді - Маренюка В.Л.
за участю секретаря - Філіпчак Н.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Маньківка розглянувши заяву представника відповідача Федоркін Андрія Володимировича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про судові витрати,
В С Т А Н О В И В :
Представник відповідача звернувся в суд з заявою про вирішення питання про судові витрати.
На підставу своїх вимог спирається на те, що Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2026 року у справі № 701/1112/25 (повний текст складено 06.04.2026 року) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком і участі в його вихованні – відмовлено повністю. Рішення ухвалено на користь Відповідача – ОСОБА_1 .
Проте, незважаючи на повну відмову в задоволенні позовних вимог, у зазначеному рішенні суд питання розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу (правову) допомогу, окремо не вирішив та не розподілив ці витрати між сторонами у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 134, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, Відповідач в особі свого представника – адвоката Федоркіна Андрія Володимировича – звертається до суду із цією заявою та просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
У даній справі судом при ухваленні рішення від 02.04.2026 року не вирішено питання про судові витрати, понесені стороною Відповідача, – а саме витрати на правничу допомогу адвоката. Таким чином, наявна пряма передбачена законом підстава для ухвалення судом додаткового рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.
Частиною другою статті 270 ЦПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили основним рішенням. Оскільки повний текст рішення складено 06.04.2026 року, апеляційне оскарження можливе впродовж 30 днів з дня проголошення, а дана заява подається до набрання рішенням законної сили (у межах процесуального строку після проголошення)
На підтвердження понесених Відповідачем витрат на правничу допомогу до цієї заяви додаються наступні документи:
– Договір про надання правничої допомоги № 1-067/25 від 01 листопада 2025 року між АО «Коломієць і Федоркін» та ОСОБА_1 , що підтверджує факт укладення договору про правничу допомогу та визначає умови її надання та оплати.
– Додаток 1 до Договору № 1-067/25 – тарифи на надання правничих послуг, узгоджені Сторонами, відповідно до якого вартість послуг в суді першої інстанції у цивільних справах складає 8 000,00 (вісім тисяч) гривень, що включає: складання відзиву на позовну заяву, складання клопотань процесуального характеру, участь у судових засіданнях.
– Акт № 1 про надання правничої допомоги за договором № 1-067/25 від 01.11.2025 року, підписаний обома сторонами 02.04.2026 р. у м. Біла Церква, який підтверджує фактичний обсяг та вартість наданих послуг на суму 8 000,00 грн. Клієнт претензій щодо обсягу, якості та строків надання послуг не має.
– Рахунок № 014 від 02.04.2026 року, виставлений АО «Коломієць і Федоркін» на оплату наданих послуг у розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок без ПДВ.
Наведений пакет документів у повній мірі відповідає вимогам частини третьої статті 137 ЦПК України та підтверджує як факт надання правничої допомоги адвокатом, так і розмір понесених Відповідачем витрат, що і змусило представника відповідача звернутись з відповідною заявою до суду.
Суд вважає за необхідне розглянути заяву про винесення додаткового рішення без участі сторін на підставі ч. 3 ст. 270 ЦПК України.
21.04.2026р. від представника позивача - адвоката Шаповал О.В. надійшля заява, в якій вона заперечувала на задоволення заяви щодо витрат відповідача в повному обсязі.
21.04.2026р. від позивачки ОСОБА_2 надійшля заява, в якій вона просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, або як альтернативу, зменшити розмір витрат до розумного рівня (1000-2000грн.).
Суд, вивчивши заяву про стягнення судових витрат та додані до неї матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 02.04.2026 року по даній справі позовні вимоги  ОСОБА_2 , представник позивача: Шаповал Олена Володимирівна до  ОСОБА_1  треті особи: Служба у справах дітей Маньківської селищної ради, Служба у справах дітей Черкаської міської ради та ОСОБА_3  про усунення перешкод у спілкуванні з онуком і участі в його вихованні, відмовлено.
Під час винесення даного рішення питання щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося.
В межах розгляду цивільної справи адвокатом Федоркін Андрієм Володимировичем було заявлено, що розрахунок судових витрат, які підлягають стягненню із позивача буде надано суду не пізніше 5 днів з моменту винесення рішення.
Рішення суду датовано 02.04.2026 року повний текст рішення виготовлений 06.04.2026 року, заява про стягнення судових витрат надійшла до суду 13.04.2026 року, що відповідає встановленим вимогам.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником відповідача надано: 
– Договір про надання правничої допомоги № 1-067/25 від 01 листопада 2025 року між АО «Коломієць і Федоркін» та ОСОБА_1 , що підтверджує факт укладення договору про правничу допомогу та визначає умови її надання та оплати.
– Додаток 1 до Договору № 1-067/25 – тарифи на надання правничих послуг, узгоджені Сторонами, відповідно до якого вартість послуг в суді першої інстанції у цивільних справах складає 8 000,00 (вісім тисяч) гривень, що включає: складання відзиву на позовну заяву, складання клопотань процесуального характеру, участь у судових засіданнях.
– Акт № 1 про надання правничої допомоги за договором № 1-067/25 від 01.11.2025 року, підписаний обома сторонами 02.04.2026 р. у м. Біла Церква, який підтверджує фактичний обсяг та вартість наданих послуг на суму 8 000,00 грн. Клієнт претензій щодо обсягу, якості та строків надання послуг не має.
– Рахунок № 014 від 02.04.2026 року, виставлений АО «Коломієць і Федоркін» на оплату наданих послуг у розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок без ПДВ.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
Згідно постанови Великої Палати ВС справа №904/4507/18, зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VІ). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону №5076-VІ врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно - виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. ВП ВС наголосила, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тошо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі «Пакдемірлі проти Туреччини».
Заявник зазначає обґрунтування даних витрат як складання відзиву на позовну заяву; складання клопотання процесуального характеру; участь в судовому засіданні по справі №701/1112/25. 
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що по справі №701/1112/25 за позовом  ОСОБА_2 , представник позивача: ОСОБА_4 до  ОСОБА_1  треті особи: Служба у справах дітей Маньківської селищної ради, Служба у справах дітей Черкаської міської ради та ОСОБА_3  про усунення перешкод у спілкуванні з онуком і участі в його вихованні,необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, однак їх розмір слід зменшити до 7500 грн., які слід стягнути з позивача, частково задоволивши клопотання позивачки ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат.
Керуючись ст. ст. 84, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву представника відповідача  ОСОБА_5  про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі №701/1112/25 за позовом  ОСОБА_2 , представник позивача: ОСОБА_4 до  ОСОБА_1  треті особи: Служба у справах дітей Маньківської селищної ради, Служба у справах дітей Черкаської міської ради та ОСОБА_3  про усунення перешкод у спілкуванні з онуком і участі в його вихованні - задоволити частково.
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з  ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі  7500,00 гривень.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається впродовж тридцяти днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя         В.Л. Маренюк