РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/544/26 
24 квітня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 17.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №17.05.2023-100000862 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору.
За умовами договору відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн., строком на 42 дні з дати його надання (дата повернення кредиту - 27.06.2023 р.) та зобов`язалася своєчасно повернути кредит і сплатити відсотки за користування ним. 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та перерахувало відповідачу грошові кошти на її картковий рахунок.
В свою чергу відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила.
Відповідачем 30.05.2023 року та 13.06.2023 року були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме була проведена часткова сплата по вищевказаному кредитному договору в сумі 1120,00 грн. та 1120,00 грн., яку Товариством під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог було враховано та змінено суму заборгованості.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 5 120 грн. 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту - 4000,00 грн., заборгованості по процентам - 1 120,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати (судовий збір) у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 18.02.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.
Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.
23.02.2026 року від представника відповідача - адвоката Зачепіло З. Я. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов не визнала та зазначила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані докази є недостатніми та не дають підстав дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необгрунтованим. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачу Товариством засобами електронного зв`язку направлялася оферта, а відповідач у відповідь надіслала свою згоду акцепт. Також відсутні докази про порядок отримання відповідачем одноразового ідентифікатора та факту його накладення у електронному документі договору кредиту, або відповідних доповнень до нього. Крім того, у матеріалах справи відсутні первинні документи (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки по рахунку), які підтверджують виконання ТОВ «Споживчий центр» умов кредитного договору щодо перерахунку коштів саме на банківський рахунок ОСОБА_1 . 
Разом з тим, у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість за зазначеним кредитним договором виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору.
Позивачем не надано суду доказів на підтвердження видачі кредитних коштів, існування заборгованості, зокрема, інформації чи емітувалася на ім`я відповідача платіжна картка, чи зараховувалися на цю картку кошти та в якому розмірі, відомості про рух коштів по картковому рахунку, інформації про те, який номер телефону відповідача був фінансовим, первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інстукції/доручення), а тому неможливо належним чином перевірити надання ТОВ «Споживчий центр» відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення нею грошових коштів на погашення кредитної заборгованості. 
Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
25.02.2026 року від представника позивача Чехун Ю. В. до суду надійшла відповідь на відзив (документ сформовано в системі «Електронний суд» 25.02.2026), в якій представник позивача зазначила, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (офертою); 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору (кредитної лінії); 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії). Таким чином, було укладено спірний кредитний договір у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової.
Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останньою, як фінансовий. Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору. 
Відповідач не заперечує, що відповідний засіб зв`язку належить їй, або що на час укладення спірних договорів вона втратила вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.
Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля - ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено.
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.
Підписуючи Оферту відповідач підтвердила той факт, що розуміє умови на яких укладається договір. Відповідач підтвердила факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодилася на відповідні умови кредитування. Також, відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку. 
Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, за допомогою еквайрингу - Liqpay. 
Згідно договору про надання послуг еквайрингу, порядок здійснення платіжної операції відбувався за умови надання позивачем платіжного доручення через виклики програмного інтерфейсу АРІ ПриватБанку щодо здійснення таких операцій. Відповідні платіжні доручення не є платіжними інструкціями в розумінні закону України “Про платіжні послуги”.
Отже, позивач надав на підтвердження переказу коштів квитанцію LiqPay, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», який містить усі відомості щодо платіжної операції у відповідності вищезазначеного закону, а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.
Позивачем до суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору, підписані одноразовим ідентифікатором, які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначала самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки.
Зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначила в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача.
Відтак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надала виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам. 
Зважаючи на норми Закону про платіжні послуги у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про неї, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. 
Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. 
Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляла.
Щодо нарахованих процентів за кредитним договором, то загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування.
Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, і позовні вимоги не заявлялись.
Щодо розрахунку заборгованості, то матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем. Відповідач не надала власного розрахунку, а відтак її доводи про необгрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними. 
Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила суд позов задовольнити в повному обсязі. 
Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 17.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи було укладено електронний кредитний договір (оферти) №17.05.2023-100000862, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 4 000 грн.
Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3.2 Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 
Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5100-94ХХ-ХХХХ-1785.
Пунктом 4.4. Договору визначено, що сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання позичальнику Кредиту (включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення Кредиту позичальник у день цього повернення сплачує Проценти за період фактичного користування Кредитом (включаючи безпосередньо день надання Кредиту). У разі дострокового часткового повернення кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором. 
Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Відповідно до умов кредитного договору №17.05.2023-100000862 від 17.05.2023 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту: 4000,00 грн.; строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 27.06.2023. Первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі - "первинний період"); Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі - "черговий період"). Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі період "Економ"). Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 
Даний кредитний договір був укладений у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Тобто пропозиція про укладення договору (оферта) була розмішена на веб-сайті кредитодавця у загальному доступі. В подальшому сформована заявка на сайті кредитодавця після ідентифікації відповідачки, обрання нею конретних умов та їх схвалення кредитодавцем. Після чого була сформована відповідь відповідачки на сайті кредитодавця про прийняття пропозиції та підписана відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора (кода) Р642 отриманого відповідачкою в смс-повідомленні на фінансовий номер 0953595913, який нею був вказаний у анкеті позичальника. Тобто, ОСОБА_1 було надано інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі аспекти.
Вказане свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору та належне укладення зазначеного кредитного договору, шляхом проставляння сторонами електронного цифрового підпису.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно - комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній у його постанові від 12.01.2021 р. у цивільній справі №524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є ... комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено...».
Суд не погоджується з доводами сторони відповідача, викладеними у відзиві на позов, про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачу Товариством засобами електронного зв`язку направлялася оферта, а відповідач у відповідь надіслала свою згоду акцепт, а також доказів про порядок отримання відповідачем одноразового ідентифікатора та факту його накладення у електронному документі договору кредиту, або відповідних доповнень до нього, оскільки без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Згідно з квитанцією сервісу LiqPay №2311404075 від 17.05.2023 року про видачу коштів, на платіжну карту відповідача MASTERCART 510094*85, номер якої відповідачем було вказано під час оформлення кредиту, позивачем перераховано кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн., призначення платежу: видача за договором кредиту №17.05.2023-100000862.
Таким чином, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. 
В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 у встановлений договором строк свої боргові зобов`язання за кредитним договором не виконала, y зв`язку з чим, станом на дату подання позову, у неї утворилась заборгованість.
Згідно із наданою позивачем довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №17.05.2023-100000862 від 17.05.2023, заборгованість ОСОБА_1 складається із 4000 грн. основного боргу, 1120 грн. процентів за період з 17.05.2023 по 27.06.2023, а всього - 5120 грн., чим порушуються права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», що стало підставою звернення до суду з даним позовом. 
Будь-яких доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідач не надала, а відтак суд такий приймає до уваги.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання, параграфом 2 Глави 71 "Кредит".
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідач належно не виконувала зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Разом з тим, відповідачем не доведено належними та допустими доказами того, що кредитних коштів вона не отримувала.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем. При цьому, ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти, однак належним чином не виконувала свої обов`язки за договором.
Не погоджуючись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитом або свого відповідного розрахунку заборгованості. 
Оскільки відповідачем не надано власного розрахунку, тому суд визнає наданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом існуючої заборгованості.
Крім того, відповідачем не надано доказів, які підтверджують повернення позивачу кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., який сплачений згідно платіжної інструкції №СЦ00074958 від 02.02.2026 року. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 76, 77, 141, 158, 211, 263-265, 268, 279 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610-612, 615, 626, 628, 629, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд  
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ:37356833, МФО:305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором №17.05.2023-100000862 від 17.05.2023 року у розмірі - 5 100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ:37356833, МФО:305299, р/р НОМЕР_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.  
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце знаходження м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133А,), код ЄДРПОУ:37356833.

Відповідач:
ОСОБА_2 , (жителька        АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне рішення складено
24 квітня 2026 року. 

Суддя	Л. А. Грипіч