ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4515/25
Провадження № 2/362/2857/25 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 року 
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Мартинцової І.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович  про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4586, вчинений 10.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (далі-ТОВ «ДЕБТ ФОРС») з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №621012963 від 18.11.2011 в розмірі 49 576,74 грн. Також позивач на підставі статті 1212 ЦК України просила стягнути з відповідача кошти, набуті без правової підстави у сумі 7390,00грн. 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, зокрема, вказаний виконавчий напис вчинено щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №621012963 від 18.11.2011, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
26 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалу про відкриття провадження доставлено до електронного кабінету відповідача 26 червня 2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документа, що міститься в матеріалах справи (а.с.111). 
Оскільки позовна заява подана представником позивача через «Електронний суд» копію позовної заяви з додатками позивач надіслав до електронного кабінету відповідача, що підтверджується квитанцією від 18.06.2025 (а.с.100). 
Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович, правом на подання письмових пояснень не скористався. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі направлявся на адресу місцезнаходження третьої особи, та вручений йому 07.07.2025, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.
Третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, правом на подання письмових пояснень не скористалась. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі направлявся на адресу місцезнаходження третьої особи та повернувся із відміткою працівника Укрпошти «За закінченням терміну зберігання».
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 10.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис № 4586 про стягнення на користь стягувача: ТОВ «Вердикт Капітал» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №621012963 від 18.11.2011 в розмірі 49 576,74 грн.
Зі змісту цього виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом пропонується стягнути з ОСОБА_1 невиплачені нею у строк грошові кошти за кредитним договором №621012963, укладеним 18.11.2011 між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк». Правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253), правонаступником всіх прав та обов`язків, в свою чергу, якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» (код ЄДРПОУ 41264766), правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019, є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 36799746). (а.с.52).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2024 у справі №362/1285/24 замінено стягувача у виконавчому провадженні №65732533 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Код ЄДРПОУ 36799749) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (Код ЄДРПОУ 43577608)).
08.06.2021 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження №65732533 щодо виконання виконавчого напису, вчиненого 10.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною та зареєстровано у реєстрі під № 4586, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Код ЄДРПОУ 36799749) суми боргу у розмірі 49 576,74 грн. (а.с.57).
08.03.2024 Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2024 у справі №362/1285/24 замінено стягувача у виконавчому провадженні №65732533 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» .
Постановами від 09 серпня 2024 року, 02 травня 2025 року, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Шарков Олександр Олександрович  звернув стягнення на заробітну плату, пенсію, степендію та інші доходи боржника.
Постановою від 27 березня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Шарков Олександр Олександрович  наклав арешт на кошти боржника.
Відповідно до відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова О.О. від 19.05.2025 №3280 на адвокатський запит представника позивача – адвоката Усенка А.В., - в межах виконавчого провадження №65732533 з боржника було стягнуто 8761,40 грн., з яких 7390,36 грн. – стягнуто та перераховано стягувачу «Дебт Форс», 332,00 грн – витрати виконавчого провадження, 739,04 – основна винагорода виконавця. Перерахування коштів стягувачу ТОВ «ДЕБТ ФОРС» підтверджено також копіями квитанцій, наявних у матеріалах справи.
Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин.
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі- Постанова №662) Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Отже, вчиняючи 10.09.2019 виконавчий напис № 4586, приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання".
Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Така ж позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.
Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 4586 від 10.09.2019 вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з боржника, яким є Позивач ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вказана правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) від 21.09.2021.
Щодо стягнення із відповідача коштів, безпідставно набутих ним у ході виконання виконавчого напису слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов : 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 ).
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. 
Оскільки суд дійшов висновку у даній справі про наявність підстав для визнання виконавчого напису № 4586 від 10.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною таким, що не підлягає виконанню, то наявні підстави і для повернення відповідачем стягнутих на підставі виконавчого напису коштів в рахунок погашення заборгованості.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову стягненню із відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 1816,80грн.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
В силу вимог ч. 3 ст.137 ЦПК України, Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи ( ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір про надання професійної правничої допомоги від 08.05.2025р., акт здачі-прийняття наданих послуг від 06.06.2025, квитанцію на суму 6500,00 грн., ордер та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення суми витрат на правничу допомогу.
Проаналізувавши зміст наданих позивачем документів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що стягнути із відповідача на корить позивача слід також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 178, 247, 206, 259, 263 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Визнати виконавчий напис, вчинений 10.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 4586 про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (правонаступник ТОВ «Дебт Форс») з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №621012963 від 18.11.2011 в розмірі 49 576,74 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави 7390 (сім тисяч триста дев`яносто) грн 36 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на користь ОСОБА_1  судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн 00 коп та витрати зі сплати судового збору у сумі 1816(одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 80 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .
Відповідач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕБТ ФОРС» код ЄДРПОУ 43577608, адреса місцезнаходження: 02121, місто Київ, Харківське шосе, будинок 201/203, літера 2А, офіс 602.
Треті особи:
Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, адреса АДРЕСА_2 .
Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Шарков Олександр Олександрович, адреса 04052, м. Київ, вулиця Глибочицька, 40-у, прим. 502, офіс 1

Повний текст рішення складено 24.02.2026.

Суддя Мартинцова І.О.