_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1758/26
Провадження № 2/947/1553/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Куриленко О.М.
за участю секретаря судового засідання – Петрової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ :

13 січня 2026 року, до канцелярії суду, звернувся представник позивача з позовом, в якому просить: стягнути на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» з відповідача – ОСОБА_1 заборгованість за теплову енергію в сумі 84202,55 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 гривень. 
Ухвалою судді від 15 січня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 17.02.2026 року на 10.00 год.
16.02.2026 року на електронну пошту суду від відповідача  ОСОБА_1 надійшов Відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати до позовних вимог строки позовної давності та врахувати платіжну інструкцію про сплату заборгованості на суму 19232,32 грн.
У зв`язку з відсутністю електроенергії, судове засідання, призначене на 17.02.2026 року на 10.00 год. було відкладено до 12.03.2026 року до 14.00 год.
Судове засідання, призначене на 12.03.2026 року до 14.00 год. було відкладено за клопотанням відповідача для ознайомлення з матеріалами справи до 22.04.2026 року до 10.00 год.
12.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
21.04.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» надійшли Додаткові пояснення по справі.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник позивача КП «Теплопостачання міста Одеси» у судове засідання не з`явився; просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач –  ОСОБА_1  у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України. 
Судом встановлено, що відповідач по справі –  ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем теплової енергії.
Зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади і його теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання м. Одеси»
Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким обліковуються надані відповідачу послуги з теплопостачання.
Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування.
Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. 
Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 року № 630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Проте, відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії, опалення та гарячої води, свої зобов`язання тривалий час не здійснює, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2025 року складає 84202,55 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Згідно ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
В силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Разом з тим, відповідач –  ОСОБА_1  подав до суду заяву, у якій просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог.
Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно Постанови від 11 березня 2020 р. № 211 Кабінету Міністрів України, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України, установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин.
Також, згідно Постанови від 11 березня 2020 р. № 211 Кабінету Міністрів України, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінетом Міністрів України, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Проте, згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Суд роз`яснює відповідачу, що необхідно рахувати строк позовної давності у три роки від дати введення на території України карантину, що встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, тобто від 03.04.2020 року, отже, у позивача є можливість звертатись із позовними вимогами про стягнення заборгованостіза опалення та гаряче водопостачання за три роки, що передують введення дії карантину, тобто з 03.04.2017 року.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право звертатись із позовними вимогами про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання за період з квітня 2017 року по листопад 2024 року, з урахуванням введенням дії п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Отже, судом встановлено, що за період з квітня 2017 року по жовтень 2025 року сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 53421,88 гривень. Крім того, відповідачем надано до матеріалів справи платіжну інструкцію від 16.02.2026 року, згідно якої сплачено заборгованість за теплопостачання у сумі 19232,32 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 34189,56 гривень.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.  Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.  При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_1  на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за теплову енергію в розмірі 34189,56 гривень.
Враховуючи результат вирішення спору, беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем у зв`язку з поданням позовної заяви судові витрати в розмірі 1229,37 грн. (оскльки позовні вимоги задоволено на 40,6%), слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за теплову енергію, – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», код ЄДРПОУ: 34674102, адреса: м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, заборгованість за теплову енергію в сумі 34189,56 гривень.
Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, код ЄДРПОУ 38016923, адреса: м. Одеса, вул. Черняховського, 6, повернути Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» (вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029 код ЄДРПОУ 34674102, р/p НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» МФО 328845) 40,6% сплаченого судового збору у розмірі 1229,37 гривень, який було сплачено на рахунок Київського районного суду м. Одеси згідно платіжної інструкції № 1932 від 20 листопада 2025 року (оригінал платіжної інструкції знаходиться в матеріалах цивільної справи №947/1758/26).
В решті позовних вимог, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя            О. М. Куриленко