Справа № 465/5329/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В. 
Провадження № 22-ц/811/1733/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М. Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 та апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суд м. Львова від 04 квітня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, визнання спадкоємцем та звернення стягнення на предмет іпотеки, - 
В С Т А Н О В И В:
03 червня 2013 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, визнання спадкоємцем та звернення стягнення на предмет іпотеки.
З урахуванням зміни предмету позову просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою №BL3138/BL3138-K від 04.04.2008 в сумі 99 236 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять шість) доларів США 21 цент, яка складається із заборгованості, в тому числі простроченої, по сумі кредиту - 77 930 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять) доларів США 20 центів, відсотків - 20 828 (двадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) доларів США 06 центів, підвищених відсотків - 477 (чотириста сімдесят сім) доларів США 95 центів. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою №BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008 в cумі 31 479 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят дев`ять) доларів США 84 центи, яка складається із заборгованості, в тому числі простроченої, по сумі кредиту - 25 204 (двадцять п`ять тисяч двісті чотири) доларів США 31 цент, відсотків - 5 827 (п`ять тисяч вісімсот двадцять сім) доларів США 89 центів, підвищених відсотків - 447 (чотириста сорок сім) доларів США 64 центи. Визнати ОСОБА_3 спадкоємцем після ОСОБА_4 , зокрема таким, що успадкував квартиру за адресою АДРЕСА_1 . В рахунок часткового погашення боргу перед Акціонерним товариством «Універсал Банк» за індивідуальною угодою № BL3138/BL3138-K від 04.04.2008 в сумі 99 236 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять шість) доларів США 21 цент та за індивідуальною угодою № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008 в сумі 31 479 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят дев`ять) доларів США 84 центи звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 61,0 кв.м, яка успадкована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
В обґрунтування позовної заяви покликалось на те, що 04.04.2008 між АТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 3138, а також додаткові угоди до нього № BL 3138/ BL 3138-К від 04.04.2008 та № BL 3138/ BL 3144-KL від 04.04.2008. Оскільки позичальник не дотримувався графіків та термінів погашення кредиту, у нього утворилася заборгованість на загальну суму 130 716,05 доларів США, що еквівалентно 1044 813, 39 гривень. За невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою № BL 3138/ BL 3138-К від 04.04.2008 станом на 15.04.2013 заборгованість позичальника становить 99 236,21 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 793 195,03 гривень, з них: заборгованість по сумі кредиту - 77 930,20 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 622896,09 гривень, відсотки - 20 828,06 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 166 478,68 гривень; підвищені відсотки - 477,95 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 3 820,25 гривень. Також за невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою № BL 3138/ BL 3144-КL від 04.04.2008 станом на 15.04.2013, заборгованість відповідача становить 31 479,84 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 251 618,36 гривень, з них: заборгованість по сумі кредиту - 25 204,31 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 201 458,05 гривень; відсотки - 5 827,89 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 46 582,32 гривень; підвищені відсотки - 477,64 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 3577,99 гривень. Крім вищенаведеного, одночасно з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за Кредитним договором було укладено між позивачем та ОСОБА_4 (іпотекодавець - майновий поручитель) Договір іпотеки від 04.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. За умовами договору іпотеки іпотекодавець забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з умов Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 3138 від 04.04.2008. Згідно з п.1.1. договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 . Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» має право звернутись до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах.
Оскаржуваним рішенням позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, визнання спадкоємцем та звернення стягнення на предмет іпотеки – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою №BL3138/BL3138-K від 04.04.2008 в сумі 99 236 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять шість) доларів США 21 цент, яка складається із заборгованості, в тому числі простроченої, по сумі кредиту - 77 930 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять) доларів США 20 центів, відсотків - 20 828 (двадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) доларів США 06 центів, підвищених відсотків - 477 (чотириста сімдесят сім) доларів США 95 центів.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою №BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008 в cумі 31 479 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят дев`ять) доларів США 84 центи, яка складається із заборгованості, в тому числі простроченої, по сумі кредиту - 25 204 (двадцять п`ять тисяч двісті чотири) доларів США 31 цент, відсотків - 5 827 (п`ять тисяч вісімсот двадцять сім) доларів США 89 центів, підвищених відсотків - 447 (чотириста сорок сім) доларів США 64 центи.
Визнано ОСОБА_3 спадкоємцем після ОСОБА_4 , зокрема таким, що успадкував квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
В рахунок часткового погашення боргу перед Акціонерним товариством «Універсал Банк» за індивідуальною угодою № BL3138/BL3138-K від 04.04.2008 в сумі 99 236 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять шість) доларів США 21 цент та за індивідуальною угодою № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008 в сумі 31 479 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят дев`ять) доларів США 84 центи звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 61,0 кв.м, яка успадкована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 3555 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 70 коп.
Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_3 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що додаткові угоди від 04.04.2008 припинили свою дію після укладення додаткових угод №1 та №3 від 19.11.2009. У результаті суд безпідставно стягнув заборгованість за кредитами, які були замінені новими і більше не діяли. Вказує на те, що матеріали справи не містять інших первинних бухгалтерських документів як то виписки про стан, платіжні доручення позичальника, дані балансу, які підтверджували б суму заборгованості за Додатковими угодами №1 та №3 після 19.11.2009. Отже, за відсутності таких документів, суд не мав правових підстав для задоволення позову та стягнення суми боргу, зазначеної лише у розрахунках банку. Позивач також не надав документів, які б відповідно до п.п. 1.3.3 та 1.3.4 Додаткових угод №1 та №3 підтверджували наявність нових графіків погашення після 01 листопада 2010 року, що мали би зберігатися в кредитній справі позичальника. При цьому, в Додаткових угодах №1 та №3 відсутнє чітке зазначення сум щомісячних ануїтетних платежів, які мав сплачувати позичальник. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо переривання позовної давності, поклавшись лише на розрахунок заборгованості, складений банком в односторонньому порядку. Такий розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, не містить даних про особу платника, призначення та спосіб платежу, а тому не є належним доказом визнання боргу, а договірне списання грошових коштів не перериває позовну давність. Також суд першої інстанції неправомірно задовольнив вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Просить рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 змінити, стягнувши з нього заборгованість згідно Генерального договору №BL 3138 від 04.04.2008 за період з 1 липня по 1 листопада 2010 року за Додатковою угодою №1 від 19.11.2009 - у сумі 3021,16 дол. США, яка складається із заборгованості, в тому числі: поточні відсотки за користування кредитом 1005,31 дол. США; сума основного боргу, що була прострочена на дату укладання додаткової угоди 594,20 дол. США; відсотки, прострочені на дату укладення додаткової угоди 1421,65 дол. США; та за Додатковою угодою №3 від 19.11.2009 - у сумі 1183,09 дол. США, яка складається із заборгованості, в тому числі: відсотки за користування кредитом 1183,09 дол. США. Також просить рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 61,0 м.кв., яка успадкована ОСОБА_3 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що додаткові угоди від 04.04.2008 припинили свою дію після укладення додаткових угод №1 та №3 від 19.11.2009. У результаті суд безпідставно стягнув заборгованість за кредитами, які були замінені новими і більше не діяли. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, як то виписки про стан, платіжні доручення позичальника, дані балансу, які підтверджували б суму заборгованості за Додатковими угодами №1 та №3 після 19.11.2009. Отже, за відсутності таких документів, суд не мав правових підстав для задоволення позову та стягнення суми боргу, зазначеної лише у Розрахунках банку. Стверджує, що позивач також не надав документів, які б відповідно до п.п. 1.3.3 та 1.3.4 Додаткових угод №1 та №3 підтверджували наявність нових графіків погашення після 01 листопада 2010 року, що мали би зберігатися в кредитній справі позичальника. При цьому, в Додаткових угодах №1 та №3 відсутнє чітке зазначення сум щомісячних ануїтетних платежів, які мав сплачувати позичальник. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку щодо переривання позовної давності, зіславшись лише на розрахунок заборгованості, складений банком в односторонньому порядку. Такий розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, не містить даних про особу платника, призначення та спосіб платежу, а тому не є належним доказом визнання боргу, а договірне списання грошових коштів не перериває позовну давність. Також суд першої інстанції неправомірно задовольнив вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Просить рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 змінити, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість згідно Генерального договору №BL 3138 від 04.04.2008 за період з 1 липня по 1 листопада 2010 року; за Додатковою угодою №1 від 19.11.2009 - у сумі 3021,16 дол. США, яка складається із заборгованості, в тому числі: поточні відсотки за користування кредитом 1005,31 дол. США, сума основного боргу, що була прострочена на дату укладання додаткової угоди 594,20 дол. США, відсотки, прострочені на дату укладення додаткової угоди 1421,65 дол. США; за Додатковою угодою №3 від 19.11.2009 - у сумі 1183,09 дол. США , яка складається із заборгованості, в тому числі відсотки за користування кредитом 1183,09 дол. США. Також просить скасувати рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 61,0 кв.м, яка успадкована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У судовому засіданні апеляційної інстанціїпредставник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – Кінаш О.А. просила апеляційні скарги задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скаргах. 
ПредставникАТ «Універсал Банк» - Задорожний А.Г. просив апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних мотивів.
Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст.610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.2 ст. 1048 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню.
Судом встановлено, що 04.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», що підтверджується витягом із статуту ПАТ «Універсал Банк» від 15.03.2010, а в подальшому - АТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 3138.
Відповідно до п.1.1 Договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредитні послуги у валютах, визначених у Договорі, що дорівнюють 130 000 доларів США.
Згідно умов додаткової угоди № BL3138/BL3138-К від 04.04.2008, банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 84 500,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит.
Відповідно до п. 2.2. Додаткової угоди, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту.
Згідно з п. 3.1 Додаткової угоди, за використання кредитних коштів у межах в встановленого строку кредитування встановлюється процентна ставка у розмірі 14,00% річних.
Згідно з п. 3.2. Додаткової угоди, за користування кредитними коштами понад встановлений строк процентна ставка встановлюється в розмірі 28,00% річних.
Відповідно до Додатку № 2 до Додаткової угоди № BL3138/BL3138-К від 04.04.2008, банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується виконувати свої грошові зобов`язання за Договором № BL 3138.
Згідно умов додаткової угоди № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008, банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 25 500,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит.
Пунктом 5.1. зазначеної Додаткової угоди визначено, що за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлюється процентна ставка у розмірі 14,00% річних.
За змістом п. 5.2. Додаткової угоди, за користування кредитними коштами понад встановлений строк, та/або у разі прострочення термінів сплати процентів банк нараховує позичальнику пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.
Відповідно до Додатку № 1 до Додаткової угоди № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008, ОСОБА_1 відкрито позичковий рахунок та надано позичальнику кредит шляхом списання коштів із вказаного позичкового рахунку та перераховано їх на рахунок позичальника.
19.11.2009 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 3138. 
Згідно умов даної додаткової угоди сторони домовилися, що позичальник зобов`язується виконувати свої зобов`язання за індивідуальною угодою № BL 3138/ BL 3138-К від 04.04.2008 з урахуванням наступного: «п.1.3.2.1. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку встановлюється наступна процентна ставка: А) з 19.11.2009 по 31.10.2010 - у розмірі 3,04% річних; Б) з 01.11.2010 по 31.10.2015 - у розмірі 17,69% річних; В) починаючи з 01.11.2015 - у розмірі 15,25% річних; п. 1.3.2.2. у разі виникнення у Позичальника прострочення у період 01.12.2009 по 01.11.2010, п. 1.3.2.1. цієї додаткової угоди втрачає чинність, а Позичальник зобов`язується сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами у розмір 15,25% річних; п. 1.3.2.3.1. За користування кредитним коштами понад встановлений строк, банк має право додатково нараховувати пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ; п. 1.3.2.3.2. З 01.12.2010 за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка у розмірі 30,50% річних".
19.11.2009 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 від 19.11.2009 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 3138. 
Згідно умов даної додаткової угоди сторони домовилися, що позичальник зобов`язується виконувати свої зобов`язання за індивідуальною угодою № BL 3138/BL 3144-КL від 04.04.2008 з урахуванням наступного: «п. 1.3.3.1. За користування кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлюється процентна ставка у наступному розмірі: А) з 19.11.2009 по 31.10.2010 – у розмірі 11% річних; Б) з 01.11.2010 по 31.10.2012 - у розмірі 117,38% річних; В) починаючи з 01.11.2012 - у розмірі 115,25% річних. п. 1.3.3.2.1. за користування кредитним коштами понад строк позичальник сплачує пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення; п. 1.3.3.2.2. починаючи з 01.12.2010 п. 1.3.3.2.1. втрачає свою чинність, а за користування кредитними коштами понад встановлений строк встановлюється процентна ставка у розмірі: А) якщо прострочення виникло в період з 01.12. 2010 по 31.10. 2012 - 34,76% річних; Б) якщо прострочення виникло після 01.11. 2012 - 30,5% річних".
04.04.2008 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. За умовами договору іпотеки іпотекодавець забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з умов Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 3138 від 04.04.2008. 
Згідно п.1.1. Договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 . 
19.11.2009 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено Договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 04.04.2008 ОСОБА_5 та зареєстрованим за № 1134, в якому з урахуванням укладених додаткових угод №№1, 2 ,3 від 19.11.2009 конкретизовано кредитні зобов`язання ОСОБА_1 , забезпечені іпотекою.
Позивачем АТ «Універсал Банк» надано виписку по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 07.04.2008 до 10.04.2008, a також виписку по особовому рахунку відповідача № НОМЕР_2 за період з 07.04.2008 до 01.10.2008, якими підтверджуються операції з видачі позичальнику кредитних коштів згідно умов кредитних договорів.
Крім того, для підтвердження видачі та перерахування кредитних за умовами кредитних коштів надано меморіальні ордери від 07.04.2008, 18.04.2008 та 11.06.2008.
ОСОБА_1 свої зобов`язання перед банком не виконав, не дотримувався графіків та термінів погашення кредиту, внаслідок чого у нього станом на 14.09.2015 утворилася заборгованість в розмірі 130 716 доларів США 05 центів.
З приводу наявної заборгованості відповідач ОСОБА_1 звертався до позивача для її врегулювання, за наслідком чого рішенням головного кредитного комітету АТ "Універсал Банк" №20221027-78 від 27.10.2022 було затверджено умови проведення врегулювання, зокрема, щодо мінімального розміру погашення, вивільнення нерухомого майна з-під іпотеки, надання позичальником згоди на укладення договору про відступлення права вимоги факторинговій компанії тощо. Однак, вказане рішення ОСОБА_1 не виконав, умов врегулювання не дотримався, заборгованості не погашав.
Заборгованість ОСОБА_1 підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором № BL3138/BL3138-K від 04.04.2008, а також розрахунком заборгованості за Кредитним договором № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008, здійсненими станом на 14.09.2015.
Зокрема, заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою № BL3138/BL3138-K від 04.04.2008 відповідача ОСОБА_1 становить 99 236 доларів США 21 цент, та складається із заборгованості, в тому числі простроченої, по сумі кредиту - 77 930 доларів США 20 центів, відсотків - 20 828 доларів США 06 центів, підвищених відсотків - 477 доларів США 95 центів.
Окрім того, заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальною угодою № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008 відповідача ОСОБА_1 становить 31 479 доларів США 84 центи, яка складається із заборгованості, в тому числі простроченої, по сумі кредиту - 25 204 доларів США 31 цент, відсотків - 5 827 доларів США 89 центів, підвищених відсотків - 447 доларів США 64 центи.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання кредитного договору та додаткових угод, однак останній в порушення умов кредитного договору № BL 3138 від 04.04.2008, а також додаткових угод № BL3138/BL3138-K та № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008 не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості.
Апелянти вказують на те, що вони незгідні з розрахунками позивача, однак відповідачі клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляли та не спростували наданий розрахунок заборгованості, надавши власний розрахунок заборгованості, тому такі доводи не заслуговують на увагу.
Доводи апеляційних скарг про те, що нарахування процентів за спірними договором не грунтуються на умовах договору не беруться до уваги, оскільки проценти за користування кредитними коштами нараховувалися відповідно до умов договору, в якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а поданий позивачем розрахунок заборгованості не спростований відповідачами. Вказані умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачами у судовому порядку не оспорювались.
Крім того, за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Апелянти вказують на те, що внесення змін в умови кредитування є укладенням нових кредитних договорів, внаслідок чого припиняють дію попередні, однак такі доводи є необгрунтованими, оскільки додаткові угоди є частиною Генерального договору про надання кредитних послуг та не припиняються дію основного договору.
З приводу твердження відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття257 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №BL3138/BL3138-K та № BL3138/BL3144-KL останню сплату по кредиту відповідач здійснив 03.11.2010 та 31.03.2011.
Позов АТ «Універсал Банк» подано до суду 03.06.2013, тобто такий подано в межах строку позовної давності, відтак підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності немає.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Враховуючи, що на момент ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15.
Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими угодами, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 130 716 доларів США 05 центів, дійшов до правильного висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Судом також враховано, що Договір іпотеки від 04.04.2008 укладено між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 17.03.2017, видане Личаківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області). 
Після смерті ОСОБА_4 , Третьою Львівською держаною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №422/2017 від 04.07.2017.
04.07.2017 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 звернулися в Третю Львівську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини за законом.
У матеріалах спадкової справи наявний договір про поділ спадщини від 02.07.2018, відповідно до якого сторони домовилися, що ОСОБА_3 у власність переходить квартира АДРЕСА_3 .
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 спадкоємцем після ОСОБА_4 , зокрема таким, що успадкував квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Позивачем подано до суду звіт про незалежну оцінку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка проведена 05.05.2023. Як убачається із висновку, ринкова вартість об`єкта оцінки (предмета іпотеки) без ПДВ складає 73 800 доларів США, що еквівалентно 2 698 800 грн.
За таких обставин, в рахунок часткового погашення боргу перед Акціонерним товариством "Універсал Банк" за індивідуальною угодою № BL3138/BL3138-K від 04.04.2008 в сумі 99 236 доларів США 21 цент та за індивідуальною угодою № BL3138/BL3144-KL від 04.04.2008 в сумі 31 479 доларів США 84 центи, судом першої інстанції правомірно звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 61,0 м.кв., яка успадкована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Крім того, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційних скарг про те, що вимоги кредитора щодо стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до подвійного стягнення, оскільки наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки, та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості.
Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 640/18356/17 та від 28 серпня 2019 року у с праві № 759/4036/18.
Крім цього, Верховний Суд у складі Великої Палати у своїй постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-ц зазначив, що за рахунок предмета іпотеки кредитор має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не вважається подвійним стягненням.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зводяться до суб`єктивної оцінки обставин справи та помилкового тлумачення норм матеріального права , не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг та залишення рішення суду першої інстанції без змін, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2  та апеляційну скаргуОСОБА_3 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суд м. Львова від 04 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 13 лютого 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді: Я.А. Левик 

М.М. Шандра