Справа № 644/9480/25
Провадження № 2/486/531/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
10 березня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ТОВ «Кошельок» звернулося до Індустріального районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява обґрунтована тим, що 27.10.2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику №3184616148-503051 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Відповідно до умов вказаного договору кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 3200,00 грн. з початковим строком кредитування 30 днів, дисконтна відсоткова ставка 1,21% на добу, базова процентна ставка 2,20% на добу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов договору та перерахував на банківську картку № НОМЕР_1 , яку остання вказала в особистому кабінеті як банківська картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору №3184616148-503051 від 27.10.2021. У зв`язку з порушенням договірних зобов`язань та неповерненням суми кредиту, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 10697,60 грн., з яких 3200 грн. заборгованість за сумою кредиту та 7497,60 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також 10 000 грн. витрати на правову допомогу.
Ухвалою Індустріального районного суда міста Харкова від 21.10.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ “Кошельок” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області.
Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.12.2025 року відкрито позовне провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання представник позивача ТОВ «Кошельок» не з`явився, в позовній заяві просив суд про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом надсилання поштових повідомлень на адресу місця реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, проте про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявила, відзив не подавала.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.10.2021 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3184616148-503051 предметом якого є надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 3200,00 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору). Реквізити для перерахування позичальнику коштів: НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.1 Договору кредит надається строком на 30 днів (Лояльний період), початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця.
Відповідно до п. 2.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повнісю розуміє, погоджується і зобовязується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на Сайті Кредитодавця: https://koshelok.net. Електронний підпис Позичальника використовується одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно умов графіку розрахунків кредитного договору №3184616148-503051 від 27.10.2021 погодженого між сторонами вбачається, що грошові кошти надано відповідачу на період з 27.10.2021 по 25.11.2021, сума кредиту - 3200 грн., нараховані проценти – 1161,60 грн., до сплати 4362 грн. 
Відповідно до умов паспорта споживчого кредиту до договору №3184616148-503051 від 27.10.2021 вбачається, що сума кредиту 3200 грн., строк кредитування - 30 днів з можливістю продовження, загальні витрати за кредитом 1162 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 4362 грн.
Позивачем до позову також надано візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» щодо укладання електронного договору про надання кредиту №3184616148-503051 від 27.10.2021 в інформаційно -телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://koshelok.ua.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином повідомлена про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, розмір та порядок сплати відсотків, а також умови повернення кредитних коштів.
Відповідно до повідомлення XPAY Group LLC 27.10.2021 через вказану платіжну систему було проведено зарахування коштів у розмірі 3200 грн. на номер картки № НОМЕР_2 , з призначенням “видача кредитних коштів, Договір займа №3184616148-503051”.
Судом також встановлено, що перерахування грошових коштів на рахунок позичальника 21.10.2021 у розмірі 3200 грн. підтверджується випискою АТ "Перший український міжнародний банк" по особовому рахунку відповідача за період 26.10.2021-28.10.2021.
Згідно з довідкою-розрахунком, наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №3184616148-503051 від 27.10.2021 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 10697,60 грн., з яких: 3200 грн. сума основного боргу/ тілу кредиту; 7497,60 грн. заборгованість за відсотками за користування позикою.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідач всупереч умов кредитного договору не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, не виконала грошові зобов`язання перед позивачем за договором.
Враховуючи, що відповідач за умовами договору отримала кредитні кошти, проте у визначений договором строк їх не повернула, отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3200 грн.
При вирішенні питання щодо розміру заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача, судом враховується наступне.
Відповідно до умов укладеного між договору, його сторони передбачили строк кредитування 30 днів.
Згідно з пунктом 3.6 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом.
В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, передбачених пунктом 2.2 договору (оплати протягом «Лояльного періоду» (30-денного) всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом), тобто відповідачем не вчинялися дії, які свідчили б про продовження строку кредитних правовідносин із позичальником.
В даному випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статі 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що починаючи з 26.11.2021 в ТОВ «Кошельок», як кредитодавця, відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором №3184616148-503051 від 27.10.2021.
Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №3184616148-503051 від 27.10.2021 в розмірі 4362 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 3200 грн та відсотками за період користування кредитом 30 днів в сумі 1161,60 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду з даним позовом 2422,40 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.
З врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд, з урахуванням частково задоволення позовних вимог, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 988,3 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76-82, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ: 40842831, адреса місцезнаходження: 08135, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А) заборгованість за кредитним договором №3184616148-503051 від 27.10.2021 у розмірі 4362 (чотири тисячі триста шістдесят дві) гривні, з яких: 3 200,00 грн. - сума основного боргу; 1161,60 грн. заборгованість за відсотками.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ: 40842831, адреса місцезнаходження: 08135, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А) 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 30 копійок судового збору та 3000 (три) тисячі гривень витрати на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя         О.О. Волощук