Справа №: 398/6078/25	

провадження №: 2/398/630/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"13" квітня 2026 р. м.Олександрія 

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Петренко С.Ю.
за участю секретаря судового засідання Шаповал Є.О.,
представника позивача Гребененко І.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гребененко Ірина Олександрівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківська,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гребененко І.О., звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківська. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у період з 2008 по 2010 роки ОСОБА_1 працював торговим представником та їздив у відрядження до Кіровоградської області, де зупинявся у гуртожитку Олександрійського цукрового заводу. Під час відрядження до м. Олександрії Кіровоградської області познайомився з ОСОБА_2 , з якою підтримував дружні стосунки, які з часом перейшли в інтимні та тривали більше року. ОСОБА_2 працювала в Олександрійському цукровому заводі та проживала в гуртожитку, де позивачу роботодавець орендував кімнату під час відряджень. Позивач спільно з відповідачем не проживали, не вели спільне господарство, та тривалі стосунки не підтримували. Наприкінці серпня – початок вересня 2010 року відповідач повідомила позивачу, що вагітна від нього. Останній дитину визнав і відразу запропонував допомогу. Під час вагітності повністю підтримував. 23 березня 2010 року відповідач повідомила позивачу, що у нього народився син – ОСОБА_3 . Під час виписки з пологового будинку позивач був присутній. Після народження сина, відповідач повідомила, що дитину вона зареєструвала на своє прізвище відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, але по-батькові вказано справжнє - ОСОБА_4 . З народження дитини та по теперішній час позивач підтримує свого сина морально, психологічно та матеріально постійно відвідує його, приїжджає . ОСОБА_5 також приїжджає до свого батька – ОСОБА_6 , вони разом їздять на відпочинок, гуляють та проводять спільно час. На даний час ОСОБА_5 вже 15 років і визнання факту батьківства вже не буде нав`язано дитині, оскільки він розуміє та визнає позивача своїм батьком. Крім того, ОСОБА_5 виявив бажання змінити своє прізвище на прізвище позивача. З вищевикладених підстав виникла необхідність у зверненні до суду з метою визнання в законному порядку батьківства та несення відомостей до актового запису про народження дитини.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.10.2025 року позовну заяву залишено без руху.
13.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 14.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 12.12.2025 призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі.
Ухвалою суду від 18.02.2026 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Гребененко І.О. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, скерувала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить розглядати справу у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позову.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, однак ним скеровано на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд дійшов наступного висновку.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно з статті 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.
Порядок визнання батьківства за заявою матері та батька дитини регламентований статтею 126 Сімейного кодексу України, відповідно до якої походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Разом з цим, згідно з статтею 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 08.04.2010 р. Головківською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області. Батьками записані: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 . 
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 17.02.2016 р. зазначено: батько - ОСОБА_8 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, щодо дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки від 28.03.2025, наданої директором Головківської гімназії А. Куруп, про те, що ОСОБА_1 дійсно цікавиться інформацією, з дозволу мами ОСОБА_2 , якою володіє навчальний заклад про здобувача освіти 9 класу ОСОБА_7 , так як за словами мами являється його біологічним батьком. 
Відповідно до довідки від 04.09.2025 № 288, наданої виконавчим комітетом Олександрійської міської ради, зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з своїм сином ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_10 , 05.04.2018 року уклав шлюб з ОСОБА_9 , та останній після реєстрації шлюбу змінено прізвище « ОСОБА_11 », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 05.04.2018 р. Головківською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області.
Згідно з висновком експерта №6-МГ від 19.01.2026 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998%. 
Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтею 122 Сімейного кодексу України (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та статтею 125 Сімейного кодексу України (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.
При цьому, згідно з статтею 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Положеннями статті 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВР№789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.
Згідно з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 361/2653/15-ц від 15.04.2021, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
Тлумачення норм статті 130 Сімейного кодексу України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.
Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».
У постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №382/2559/15-ц зауважено, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Факт батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №6-МГ від 19.01.2026 року.
Сумнівів у правильності висновку дослідження не встановлено, доказів того, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи немає.
Негативних наслідків для дитини у випадку визнання відповідача його батьком, судом не встановлено.
Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави для висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання батьківства, виключення відомостей з актового запису про народження дитини, а також про внесення змін до актового запису про народження дитини.
За положеннями пункту 20 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до частин першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
За положеннями пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, серед іншого, рішення суду про визнання батьківства.
Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5) абз. 8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5) підпункт 2.16.4 пункту 2.16 розділу II на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.
На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню повністю, оскільки в ході розгляду справи факт того, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено висновком судової молекулярно-генетичної експертизи та як наслідок мають бути внесені зміни до актового запису про народження дитини.
На підставі статтей 121, 122, 125, 126, 128 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гребененко Ірина Олександрівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківська - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ у м.Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 10.12.2012 року, РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 19.04.2024 року, орган, що видав 3512, дійсний до 19.04.2028 року, уродженець с.Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, матір`ю якого є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 22.06.2018 року, орган, що видав 3513, дійсний до 22.06.2028 року, громадянка України.
Внести зміни до актового запису № 5 від 08 квітня 2010 року, складеного Головківською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 10.12.2012 року, РНОКПП НОМЕР_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 13.04.2026.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО