Справа № 560/16168/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На звернення до пенсійного органу із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, йому було відмовлено у призначенні такої допомоги, у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що пенсійним органом прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу щодо призначення та виплати грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю законних підстав.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористалось, жодних документів до суду не подало. Будь-яких заперечень чи клопотань у визначений законодавством термін від відповідача не надходило.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.
З січня 2022 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
19.06.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі його десяти місячних пенсій у зв`язку з наданими додатковими документами.
26.06.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №220550001766 про відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, який дає право на вказану виплату.
Підставою відмови зазначено, що згідно документів, наявних в електронній справі, стаж позивача по вислузі років, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги складає 28 років 1 місяць 25 днів.
Позивач вважає вказане рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 №1788-ХІІ (далі - Закону №1788) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку. який визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону №1788 - ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік № 909).
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі №462/5636/16-а, від 19 березня 2019 у справі №466/5637/17.
Відповідач вказав, що страховий стаж позивача, який дає право для отримання і виплати одноразової грошової допомоги згідно з п. 7-1 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років 1 місяць 25 днів.
Водночас, суд встановив, що до спеціального стажу зараховано виключно періоди роботи на посадах та в закладах і установах державної та комунальної власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ.
Судом встановлено, що пенсійним органом не зараховані до спеціального стажу позивача період навчання Чернівецькому державному медичному інституті з 01.09.1983 по 30.06.1989 (який передував зайняттю посади медичного працівника) та період проходження строкової військової служби з 08.04.1980 по 28.05.1982.

Щодо неврахування періоду військової служби позивача з 28.05.1990 по 28.10.1991 до спеціального страхового стажу, суд зазначає таке.
За п. 4 Положення "Про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959, учителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров`я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та на посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується служба у складі Збройних Сил СРСР, якщо не менше, 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та на посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відтак, оскільки позивач в період з 08.04.1980 по 28.05.1982 проходив службу в рядах радянської армії, то в силу приписів п. "в" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII, наведений період підлягає зарахуванню до його спеціального страхового стажу.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права при вирішенні питання зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е "статті 55 закону України Про пенсійне забезпечення, періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР, була викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справі №577/2537/17, від 18.06.2020 у справі №676/3013/17.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" (надалі - Порядок № 590).
Підпунктом "і" пункту 109 Порядку №590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т. д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. 
При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.
Відтак, оскільки позивач в період 01.09.1983 по 30.06.1989 навчався у Чернівецькому державному медичному інституті, то в силу приписів п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII, наведений період навчання підлягає зарахуванню до його спеціального страхового стажу.
Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Касаційного адміністративного суду від 18.06.2020 року у справі №676/3013/17, від 24.12.2019 року у справі №442/4963/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19, норму пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
З огляду на це, оскільки позивачем дотримані усі необхідні умови для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позовні вимоги є обґрунтованими.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Крім того, суд звертає увагу на те, що перебування позивача на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, і звернення позивача саме до цього органу із заявою про отримання грошової допомоги не породжує обов`язок здійснення зарахування спеціального стажу та призначення такої допомоги у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про отримання грошової допомоги розглянута за принципом екстериторіальності відповідним пенсійним органам та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.
Відтак, належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати спеціальний стаж та призначення допомоги, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача та прийняло рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі № 240/16372/23.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №220550001766 від 26.06.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період навчання у Чернівецькому державному медичному інституті з 01.09.1983 по 30.06.1989 та період проходження строкової військової служби з 08.04.1980 по 28.05.1982, здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій згідно з пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул.Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 54008 , код ЄДРПОУ - 13844159) 	

Головуючий суддя 		Я.В. Драновський