ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19077/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Кругового О.О., 

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 р. (суддя Сліпець Н.Є.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
в с т а н о в и В:
16.07.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, де просила:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 - протиправною та дискримінаційною, визнати протиправними та дискримінаційними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.01.2024 року та визнати протиправними та дискримінаційними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно відмови поновити виплату пенсію ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.04.2014 року, на вказаний нею банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, у розмірі відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 р. адміністративний позов задоволений частково.
Визнана протиправною відмову ГУ ПФУ у Дніпропетровській області у розгляді заяви представника ОСОБА_1 – Меламеда В.Б. від 01.06.2023 р. про поновлення виплати пенсії.
Зобов`язане ГУ ПФУ у Дніпропетровській області розглянути заяву представника ОСОБА_1 – Меламеда В.Б. від 01.06.2023 р. про поновлення виплати пенсії відповідно до вимог ч.2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно Порядку №22-1 з урахуванням зроблених судом висновків.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 р., прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга ГУ ПФУ у Дніпропетровській області мотивована тим, що судом першої інстанції прийняте рішення необгрунтовано з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На апеляційну скаргу відповідача позивач подав апеляційну скаргу, де просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення в зв`язку з наступним.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 р. призначена пенсія за віком, в 2014 р. виїхала за кордон на постійне місце проживання та з того часу не отримує пенсію. 
01.06.2023 року представник позивача адвокат Меламед В.Б. звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про поновлення пенсії, в якій посилався, що до 11.04.2014 року позивач отримувала призначену пенсію, але після її виїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль виплата пенсії була припинена.
До звернення представник позивача подав заяву про поновлення виплати пенсії, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, РНОКПП, копію трудової книжки та копію пенсійного посвідчення.
Заява та додані до неї документи були подані в електронному вигляді через електронний кабінет на порталі електронних послуг ПФУ. 
Згідно відповіді від 28.06.2023 року № 30131-23306/М-01/8-0400/23 представнику позивача повідомлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
За даними довіреності, виданої представнику, позивачка на території України не має місця реєстрації та електронна пенсійна справа позивача відсутня, а тому неможливо розглянути заяву про поновлення виплати пенсії позивача.
25.12.2023 року представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою в порядку Закону України "Про адміністративну процедуру" та просив визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не розгляду по суті заяви про поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії з 11.04.2014 року та розглянути по суті заяву.
Листом від 12.01.2024 року № 2791-57437/М-01/8-0400/24 представника позивача повідомлено, що для поновлення виплати пенсії через банківську установу ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами.
Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що « 1. Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо «…2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України…».
Відповідно ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що «У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України».
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 25-рп/2009, 07.10.2009, вирішено, зокрема, « 1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV.
Таким чином, встановлено, що позивач, як громадянка України, яка отримувала пенсію з врахуванням рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 р. №25-рл/2009 має право на поновлення виплати пенсії в разі її виїзду за кордон на постійне місце проживання.
Порядок прийому та розгляду заяв про поновлення виплати раніше призначеної пенсії передбачений розділом 1У Порядку №22-1.
Стосовно твердження відповідача про необхідність подання заяви позивачем особисто, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.01.2022 р. в постанові № 280/4551/21 Верховний Суд вказав : «Так, жоден з пунктів Порядку №22-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін «заявник», на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
39. Відсутність у пункті 1.3 Порядку №22-1 згадки про заяви з приводу поновлення виплати пенсії не можна тлумачити як заборону подання таких заяв представниками пенсіонерів, що виїхали на постійне місце проживання за кордон.
40. Крім того, як вже зазначено вище, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. 
41. Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.
42. Таким чином, Верховний Суд вважає за необхідне сформувати наступний правовий висновок:
подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача – залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 р. – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий