КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року справа №320/4455/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду поданих рапортів ОСОБА_1 та ненадання відповіді за результатами розгляду звернень щодо нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам";
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України ві 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 22.03.2024 по 08.04.2024, з 11.04.2024 по 10.05.2024, з 19.08.2024 по 06.10.2024, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення в повному розмірі відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за січень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2024 року включно;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити до військової частини НОМЕР_2 документи, необхідні для виплатити ОСОБА_1 в повному розмірі додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 22.03.2024 по 08.04.2024, з 11.04.2024. по 10.05.2024, з 19.08.2024 по 06.10.2024, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити до військової частини НОМЕР_2 документи для виплати ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення в повному розмірі відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за січень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2024 року включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному розмірі додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 22.03.2024 по 08.04.2024, з 11.04.2024 по 10.05.2024, з 19.08.2024 по 06.10.2024, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 місячне грошове забезпечення в повному розмірі відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за січень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2024 року включно.
Ухвалою суду від 03.03.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідачами не у повному обсязі здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період стаціонарного лікування у медичному закладі у зв`язку із пораненням та щомісячного грошового забезпечення за період лікування і після його закінчення. Вказано, що на підставі наведеного, позивачем оформлювались та направлялись до військової частини НОМЕР_1 рапорти, проте відповіді на подані рапорти позивачу не надходили.
Від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну, згідно змісту якого стверджено про необґрунтованість заявлених вимог. Пояснено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2024 №179 позивачу здійснено доплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні/реабілітації за періоди з 22.03.2024 по 08.04.2024 та з 11.04.2024 по 10.05.2024. При цьому, з 19.08.2024 по 06.10.2024 ОСОБА_1 перебував у Берліні, де проходив консультацію та медичний огляд, тому відсутні підстави для виплати додаткової винагороди у цей період. Також вказано, що грошове забезпечення за січень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2024 року виплачено у відповідності до вимог законодавства.
У своїй відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів військової частини НОМЕР_1 з підстав, вказаних у позовній заяві, зокрема зазначив, що згідно його особистих розрахунків, виплата додаткової винагороди за час лікування має складати більше, аніж виплачено відповідачем. Також додав, що з 19.08.2024 по 06.10.2024 його було евакуйовано до Берліну саме для проведення лікування, тому твердження відповідача стосовно відсутності підстав для виплати додаткової винагороди є безпідставною.
Від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечно проти задоволення позовних вимог до такого відповідача, з огляду на відсутність порушення прав позивача. Зазначено, що військова частина НОМЕР_2 не відповідає за облік особового складу військової частини НОМЕР_1 та нарахування зазначеному особовому складу грошового забезпечення, одноразових та інших виплат, а відповідає за здійснення фінансування підпорядкованої військової частини та здійснює виплату вже нарахованих військовою частиною НОМЕР_1 грошових коштів.
У своїй відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів військової частини НОМЕР_2 з підстав, вказаних у позовній заяві.
До суду надійшло заперечення військової частини НОМЕР_2 на відповідь на відзив позивача, в якому висвітлено мотиви незгоди із позицією ОСОБА_1 та наведено хронологію періодів та відповідні суми виплати позивачу додаткової винагороди за період стаціонарного лікування у медичному закладі у зв`язку із пораненням.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , з 26 лютого 2022 року проходив військову службу по мобілізації у складі військової частини НОМЕР_1 , військове звання - старший солдат.
25 грудня 2024 року згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2024 №377 позивача звільнено з військової служби за станом здоров?я, на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби.
Так, 02 листопада 2022 року за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконуючи бойове завдання в районі н.п. Білогорівка Луганської обл., ОСОБА_1 потрапив під масований артилерійський обстріл та отримав бойове поранення: мінно-вибухова травма, вибухово-осколкові поранення, чисельні відкриті переломи верхньої лівої кінцівок, закритий перелом ключиці та ребер.
Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 12 січня 2023 року №1748/3742 поранення пов??язане із захистом Батьківщини.
У зв`язку із наведеним, позивач має статус "Учасник бойових дій", відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що підтверджується відповідним посвідченням, серії НОМЕР_3 від 03 березня 2023 року.
Судом встановлено, що з 22.03.2024 по 08.04.2024, згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого (амбулаторного) хворого №586 КНП "Київський міський клінічний госпіталь ветеранів війни" від 08.04.2024, позивач перебував на стаціонарному лікуванні за діагнозом: Стан після МВТ (02.11.2022): вогнепальний багатоуламковий перелом проксимального відділу лівої плечової кістки та тіла лопатки з дефектом кісткової тканини голівки плечової кістки, тощо.
З 11.04.2024 по 10.05.2024, згідно Виписки №450 з медичної карти стаціонарного хворого ДУ "Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва" від 10.05.2024, позивач перебував на стаціонарному лікуванні за діагнозом: Наслідки перенесеної МВТ (02.11.2022): вогнепальний багатоуламковий перелом проксимального відділу лівої плечової кістки та тіла лопатки з дефектом кісткової тканини голівки плечової кістки, тощо.
З 19.08.2024 по 06.10.2024 відбулася евакуація позивача до Берліну.
Позивач переконаний, що протягом 2024 року відповідачами не у повному обсязі здійснено нарахування та виплату йому додаткової винагороди за період стаціонарного лікування у медичному закладі у зв`язку із пораненням та щомісячного грошового забезпечення за період лікування і після його закінчення. З цим підстав, позивач завернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Щодо бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у нерозгляді поданих рапортів ОСОБА_1 , суд зазначаж наступне.
Відповідно п. 2 розділу І Наказу №531 “Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України” (далі - Наказ №531) встановлено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, до наступного прямого командира (начальника).
Пунктами 1 та 2 розділу ІІ Наказу №531 встановлено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку.
У розділі ІІІ Наказу №531 вказано: У паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок «Рапорт»; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку. 
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника). 
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється: встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно: подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом; недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком; наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту; відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо; вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку; відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства. Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу. У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу. 
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Згідно п. 2 розділу V Наказу № 531 керівники органів військового управління, командири військових частин та підрозділів організовують та забезпечують дотримання встановленого порядку та строків розгляду рапортів військовослужбовців.
Отже, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Наказу №531 вбачається, що посадові особи відповідача мали розглянути рапорти позивача у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Судом встановлено, що 11.11.2024 військовою частиною НОМЕР_1 прийнято та зареєстровано рапорти позивача із суттю порушених питань:
- здійснення перевірки раніше здійснених виплат грошового забезпечення та здійснити перерахунок розміру грошового забезпечення відповідно до вимог Наказу МО від 07.06.2018 №260,
- надання довідки, про нараховані та виплачені розміри грошового забезпечення, а саме: з листопада 2022 року по теперішній час,
- перевірку раніше здійснених виплат додаткової винагороди та здійснення перерахунку додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, вимог Наказу МО від 07.06.2018 №260 за усі періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров?я за рішенням ВЛК,
- надання довідки, про нараховані та виплачені розміри додаткової винагороди за період стаціонарного лікування, а саме: з листопада 2022 року теперішній час.
Суд констатує, що як свідчать обставини та матеріали справи, посадові особи відповідача не розглянули рапорти та не надали відповіді ОСОБА_1 по суті порушених питань. Посилання відповідача на лист військової частини від 08.11.2024 №1748/3531 суд сприймає необґрунтованими, оскільки фактично названий лист оформлений раніше дати отримання рапортів та за своєю суттю є відповіддю на звернення позивача на гарячу лінію Міністерства оборони України. 
За таких обставин, суд формує висновок про наявність протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у нерозгляді поданих ОСОБА_1 рапотрів, та відповідно наявності підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Разом із цим, суд вважає, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача розглянути рапорти позивача, які отримані 11.11.2024 та зареєстровані за №126/6690.
Щодо позовних вимог про не проведення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди - з 22.03.2024 по 08.04.2024, з 11.04.2024 по 10.05.2024, з 19.08.2024 по 06.10.2024, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частинами другої-четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №168, якою передбачено на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди та встановлено загальні умови щодо її виплати.
Так, відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Редакція зазначеної Постанови, в тому числі її пункту 1, неодноразово змінювалася.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 (далі - Постанова №400; набрала чинності 02.04.2022 та застосовується з 24.02.2022) пункт 1 Постанови №168 доповнено, серед іншого, абзацами такого змісту:
«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), -виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)».
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, які доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01.06.2022), а потім Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29. Такими рішеннями регламентовано порядок документального підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях та заходах.
У пункті 7 Окремого доручення №912/з/29 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Виходячи зі змісту наведених норм у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100000,00 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Спірним у даному випадку є право позивача, відповідно до Постанови №168, на нарахування й виплату збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за періоди його лікування з 22.03.2024 по 08.04.2024, з 11.04.2024 по 10.05.2024, з 19.08.2024 по 06.10.2024.
При цьому, із заяв по суті справи та наданими відповідачем доказами засвідчується визнання військовою частиною НОМЕР_1 права позивача на додаткову винагороди за періоди його лікування з 22.03.2024 по 08.04.2024, з 11.04.2024 по 10.05.2024.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 19.06.2024 №179 позивачу здійснено доплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні/реабілітації або у відпустці за станом здоров?я за періоди з 22.03.2024 по 08.04.2024 та з 11.04.2024 по 10.05.2024.
Факт отримання позивачем додаткової винагороди за періоди з 22.03.2024 по 08.04.2024 та з 11.04.2024 по 10.05.2024 підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку позивача від 25.01.2025, яка долучена до позовної заяви. Згідно вказаної виписки, 22.06.2024 на картковий рахунок позивача надійшли кошти у сумі 155481,72 грн. 
При цьому, письмовими доказами підтверджується, що за період з січня 2024 року і до моменту звільнення, позивачу нараховано додаткову винагороду (лікування у зв?язку з пораненням) у розмірах: січень 2024 року - 193 548,39 грн; березень 2024 року - 79 310,34 грн; квітень 2024 року - 54 838,71 грн; червень 2024 року - 157 849,46 грн.
За таких обставин, суд формує висновок про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання протиправним непроведення нарахування додаткової винагороди за періоди - з 22.03.2024 по 08.04.2024, з 11.04.2024 по 10.05.2024 та зобов`язання здійснити таке нарахування.
У той же час, військовою частиною НОМЕР_1 не визнається право позивача на додаткову винагороди за період його лікування з 19.08.2024 по 06.10.2024, у зв`язку із недоведеністю перебування на стаціонарному лікуванні.
Суд зазначає, що повнота судового розгляду цієї спірної обставини має включати з`ясування питань: чи перебував позивач у період з 19.08.2024 по 06.10.2024 на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних); якщо перебував на лікуванні, то з яких причин - зокрема, чи було це пов`язано з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини; 5) чи проходив він у такому випадку саме стаціонарне лікування; 6) чи перебував він після тяжкого поранення у відпустках за станом здоров`я за висновками (постановами) військово-лікарської комісії.
Як встановлено судом, 02 листопада 2022 року за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконуючи бойове завдання в районі н.п. Білогорівка Луганської обл., ОСОБА_1 потрапив під масований артилерійський обстріл та отримав бойове поранення: мінно-вибухова травма, вибухово-осколкові поранення, чисельні відкриті переломи верхньої лівої кінцівок, закритий перелом ключиці та ребер.
Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 12 січня 2023 року №1748/3742 поранення пов??язане із захистом Батьківщини.
З підстав описаного, з 22.03.2024 по 08.04.2024, згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого (амбулаторного) хворого №586 КНП "Київський міський клінічний госпіталь ветеранів війни" від 08.04.2024, позивач перебував на стаціонарному лікуванні за діагнозом: Стан після МВТ (02.11.2022): вогнепальний багатоуламковий перелом проксимального відділу лівої плечової кістки та тіла лопатки з дефектом кісткової тканини голівки плечової кістки, тощо.
З 11.04.2024 по 10.05.2024, згідно Виписки №450 з медичної карти стаціонарного хворого ДУ "Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва" від 10.05.2024, позивач перебував на стаціонарному лікуванні за діагнозом: Наслідки перенесеної МВТ (02.11.2022): вогнепальний багатоуламковий перелом проксимального відділу лівої плечової кістки та тіла лопатки з дефектом кісткової тканини голівки плечової кістки, тощо.
Надалі, у спірний період, з 19.08.2024 по 06.10.2024, - відбулася евакуація ОСОБА_1 до Берліну. Зокрема, згідно довідки Life Bridge Ukraine/MediCare Hubs від 06.10.2024, яка долучена до позовної заяви, 19.08.2024 позивача евакуйовано до Берліну та повернуто до України 06.10.2024.
Суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, здійснюється виплата додаткової винагороди.
Як вже встановлено судом, позивач отримав поранення за безпосередньої участі в бойових діях під час захисту Батьківщини. 
Згідно медичних документів, а саме довідки від 06.10.2024, у період з 19.08.2024 по 06.10.2024 позивача було евакуйовано до Берліну саме з метою лікування.
Водночас, підтвердженням прив?язки діагнозів до причинного зв?язку отриманих поранень (визначення діагнозів) вбачатися зі Свідоцтва про хворобу №30002с від 13.11.2024, оформленою гарнізонною ВЛК НВМКЦ "ГВКГ" після повернення позивача до України.
Так, за результатами медичного огляду ОСОБА_1 визначено наступні діагнози:
“п 12. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв?язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: 
Віддалені наслідки МВТ (02.11.2022): акубаротравми, вогнепальних осколкових поранень м?яких тканин правої лопаткової ділянки з вогнепальним багатоуламковим переломом лівої лопатки, лікованих хірургічними обробками, лівої плечевої кістки, акроміального кінця лівої ключиці з дефектом кісткової та м?яких тканин, розривом лівого АКЗ, лікованим оперативно (02.11.2022 фіксація лівої верхньої кінцівки АЗФ, 05.11.2022 перемонтаж АКФ МОС лівого АКЗ по Веберу, 01.11.2022 - демонтаж АЗФ, 19.12.2022 - відкрита репозиція, занурений МОС лівої плечевої кістки, 09.05.2023 - видалення металофіксаторів з лівого АКЗ), у вигляді суб?єктивного вушного шуму, зміцнілих рубців шкіри, консолідованого перелому лівої ключиці, невірноконсолідованих переломів з дефектом кісткової тканини головки лівої плечевої кістки з наявністю масивних остеофітів та металоконструкції, вираженим дефектом та атрофією м?язів лівого плечевого поясу, порушенням лівих надлопаткового пахового нервів з вираженими рухово-чутливими та трофічними розладами, стійким незначним больовим синдромом, стійкою комбінованою змішаною контрактурою лівого плечевого суглоба при значному порушенні функцій. Травма тяжка.
Травма, поранення, ТАК, пов?язані із захистом Батьківщини.”.
Суд також звертає увагу, що з метою забезпечення громадян України необхідною медичною та реабілітаційною допомогою, доступ до якої обмежено внаслідок збройної агресії російської федерації проти України наказом Міністерства охорони здоров`я від 05.04.2022 №574, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2022 за №414/37750, затверджено критерії направлення громадян України для лікування за кордон на період дії воєнного стану (далі Критерії).
Пунктом 1 Критерії передбачено, що вони визначають категорії пацієнтів, медична та реабілітаційна допомога яким може надаватись за кордоном.
Відповідно до пункту 2 Критеріїв лікарі закладів охорони здоров`я, які здійснюють координацію направлення громадян України для лікування за кордон на період дії воєнного стану (далі - заклади охорони здоров`я, які здійснюють координацію направлення громадян України для лікування за кордон), направляють за кордон для лікування пацієнтів, які потребують надання медичних послуг доступність яких значно обмежена, а саме: пацієнти з травмами, отриманими внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, які потребують надання третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги, зокрема, травми кінцівок:
відкриті вогнепальні переломи з дефектами кістки;
масивні дефекти м`яких тканин, які потребують складних реконструктивних операцій;
внутрішньосуглобові переломи, що потребують протезування;
ускладнення після множинних поранень кінцівок;
ампутації на рівні стегна, гомілки, стопи, плеча, передпліччя, кисті;
масивні ушкодження кисті, які потребують складних реконструктивних операцій.
Відповідність критеріям направлення громадян України за кордон для лікування під час дії воєнного стану підтверджується формою первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974, заповненою лікарем закладу охорони здоров`я, який здійснює координацію направлення громадян України для лікування за кордон (пункт 3 Критеріїв).
Відповідно до пунктів 1-3 Порядку направлення осіб із складових сил оборони та сил безпеки, постраждалих у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на лікування за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №411 (далі Порядок №411) направленню для лікування за кордон з метою отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги підлягають особи із складових сил оборони та сил безпеки, постраждалі у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (далі - захисники України), за умови наявності висновку про необхідність направлення на лікування за кордон та письмового підтвердження готовності закладу охорони здоров`я іноземної держави на безоплатній основі прийняти на лікування.
Направлення захисників України на лікування за кордон ініціюється закладами охорони здоров`я, в яких вони перебувають на лікуванні та/або реабілітації, про що складається клопотання щодо необхідності направлення захисника України для лікування за кордон (далі - клопотання) у довільній формі.
Судом досліджено переклад довідки керівника Life Bridge Ukraine/MedsCare Hubs від 06.10.2024. Зміст названої довідки містить заключення: “Пацієнт пройшов консультацію та медичний огляд у OFA Dr. Dennis Vogt, Leiter Septisch-Rekonstruktive Chirurgie, Abteilung XIV, Orthopдdie und Unfallchirurgie, в Bundeswehrkrankenhaus Berlin, під час якої він отримав наступні рекомендації: рука потребує подальшого огляду та лікування, що включає операцію в найближчому майбутньому.
У такому випадку, суд констатує, що довідка керівника Life Bridge Ukraine/MedsCare Hubs від 06.10.2024 не засвідчує лікування, у тому числі стаціонарне лікування позивача у медичному закладі Life Bridge Ukraine/MedsCare Hubs. Із наданої довідки достеменно встановлюється отримання Кривошпакою медичного огляду та консультацію, на підставі яких надано рекомендації стосовно необхідного лікування та операції, проте відомості про надання такого лікування та проведення операції, довідка не містить.
Тому, у межах спірного періоду (19.08.2024 по 06.10.2024) позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням, що свідчить про не підтвердження доводів викладених у позовній заяві щодо неправомірності бездіяльності відповідача щодо невиплати додаткової винагороди період перебування на стаціонарному лікуванні з 19.08.2024 по 06.10.202.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення в повному розмірі за січень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2024 року, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2023 №92, позивача увільнено від займаної посади та призначено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Згідно п.1 Розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом МОУ від 07.06.2018 №260, надалі - Порядок №260, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад. виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.
Грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України (п.5 Порядку №260).
Отже, відповідно до вищенаведених положень, починаючи з 01.06.2023 позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення у розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Виходячи з наведеного, грошове забезпечення за січень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2024 року нараховано та виплачено ОСОБА_1 відповідно до вимог Порядку №260.
Щодо позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.
Фактичною та безспірною обставиною справи є те, що з 26.02.2022 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у її складі брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.
При цьому, 01.07.2022 військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_2 , як розпорядника коштів третього ступеня.
Відповідно до абз. 4, 5 пункту 1.5 розділу 1 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України (зі змінами від 22.04.2021 №104), командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.
Пунктом 4.3 розділу 4 зазначених вище Правил також встановлено, що витяги з наказів та інші документи, які підтверджують право військовослужбовців, працівників на одержання грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат, що подаються начальнику фінансового органу, підписуються (завіряються) посадовою особою, яка відповідає за облік особового складу частини, та скріплюються відтиском гербової печатки (печаткою для наказів) військової частини.
Зважаючи на наведене, суд зазначає, що військова частина НОМЕР_2 не відповідає за облік особового складу військової частини НОМЕР_1 та нарахування її особовому складу грошового забезпечення, одноразових та інших виплат, а відповідає за здійснення фінансування підпорядкованої військової та здійснює виплату нарахованих військовою частиною НОМЕР_1 грошових коштів.
Тобто, підставою для виплати військовою частиною НОМЕР_2 як органом фінансового забезпечення грошового забезпечення (в тому числі щомісячної премії, додаткової винагороди тощо) особовому складу військової частини НОМЕР_4 , є розрахункові та інші документи з визначенням видів та належних до виплати сум, які надаються військовою частиною НОМЕР_1 . У військової частини НОМЕР_5 відсутні повноваження на самостійне нарахування грошового забезпечення особовому складу військової частини НОМЕР_1 (у тому числі щомісячної премії, додаткової винагороди).
Відтак, беручи до увагу ту обставину, що звертаючись до суду позивач оскаржує не нарахування ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення та додаткової винагороди за спірні періоди, правовідносин у позивача та військової частини НОМЕР_5 у межах обставин даної справи не виникло, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог до такого відповідача.
За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За встановлених обставин, суд вважає, що у цьому випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні) за березень, квітень та у повному обсязі за травень 2024 року, з урахуванням виплачених сум.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду поданих рапортів ОСОБА_1 та ненадання відповіді за рапортами, зареєстрованими за вхідним №126/6690 від 11.04.2024 щодо нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".
3.Зобовязати військову частину НОМЕР_1 розглянути подані рапорти ОСОБА_1 та надати відповіді за рапортами, зареєстрованими за вхідним №126/6690 від 11.04.2024 щодо нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".
4.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.