Справа № 515/1221/25
Провадження № 2/515/133/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Олійника К. І.,
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Татарбунарська міська рада, що виступає як орган опіки та піклування,  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до  ОСОБА_2 в якій просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком.
ОСОБА_1 , на обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що 09 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. 
Під час перебування у шлюбі у сторін, як подружжя, народилось троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Між сторонами виникли непорозуміння й з квітня 2024 року останні почали проживати окремо. Стосунки, як подружжя не підтримують, спільне господарство не ведуть. 
Відповідач залишила сім`ю та переїхала проживати до м. Одеса, а позивач з дітьми перейшов проживати за адресою своїх батьків: АДРЕСА_1 .
Відповідач після розірвання шлюбу зв`язок з дітьми не підтримує, матеріальної допомоги на їх утримання та розвитку не надає, повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, що змусило позивача весь тягар їх утримання, виховання та розвиток взяти на себе. Фактичне місце проживання відповідачки йому невідоме. 
Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки аліменти для утримання дітей, яка була задоволена. 
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.04.2025 року, відповідачка має заборгованість у розмірі 25 937,21 грн.
Позивач у власності має житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .
Так-як будинок позивача потребує побутового обладнання, а тому разом з дітьми проживає біля своїх батьків, поки будуть влаштовані належні умови. Діти знаходяться на повному утриманні позивача, що може свідчити про формування у дітей прив`язаності до батька, місця їх проживання, речей, побуту тощо. 
За обставин, які склалися, для дітей створені належні умови для проживання та відпочинку, а тому вважає, що дітям буде краще проживати з батьком, так-як лише він займається їх вихованням, розвитком та піклується про їх здоров`я. 
У житловому будинку, де проживає позивач разом з дітьми та своїми батьками, створені необхідні умови, для кожної дитини маються житлові кімнати, які облаштовані необхідним для повсякденного побуту та навчання. Діти навчаються у Баштанівському ліцеї Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. 
Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий у розшуку не перебуває, офіційно працевлаштований, отримує щомісячно заробітну плату.
Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_1 просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рух справи
12 серпня 2026 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І.
Ухвалою Татарбунарського районного суду від 19 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Татарбунарського районного суду від 23 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Аргументи, доводи, клопотання учасників справи
ОСОБА_1 та його представник, адвокат Дукін С. В., підтримали доводи позовної заяви.
ОСОБА_2 не скористалася правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, зокрема й через оголошення на веб-сайті суду. Поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою поштової служби «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18).
Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та приймаючи до уваги практику Верховного Суду, щодо питання оповіщення учасника справи про розгляд справи, вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
ІНФОРМАЦІЯ_1 просив суд розглянути справи за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства за наявними у матеріалах справи документами.
Представник Татарбунарської міської ради, що виступає як орган опіки та піклування, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 25.02.2013 р, серії НОМЕР_2 від 30.06.2014 р та серії НОМЕР_3 від 02.07.2021 р (а.с.12, 19, 26).
Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року (справа № 515/1318/24), шлюб зареєстрований 09 грудня 2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1026, між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 - розірвано (а.с. 32-33). 
Судовим наказом Саратського районного суду Одеської області від 19.12.2024 у справі № 515/1704/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі (половини) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06 листопада 2024 року до досягнення старшою дочкою ОСОБА_6 повноліття (а.с.34-35). 
Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №21.5-24/13686 від 04.04.2025 року, складеним державним виконавцем М. Білик у виконавчому провадженні № 77034651, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01 квітня 2025 року складає 25 937,21 грн (а.с.37).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2024/012004072, № 2024/012004021 та № 2024/012004158 від 04.10.2024 рр (а.с. а.с. 13, 20, 27).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у 7 класі Баштанівського ліцею с. Баштанівка Білгород-Дністровського району Одеської області. 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається у 5 класі Баштанівського ліцею с. Баштанівка Білгород-Дністровського району Одеської області. 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є вихованкою дошкільного підрозділу Баштанівського ліцею с. Баштанівка Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується довідками відділу освіти Татарбунарської міської ради Одеської області за № 01-23/43, за № 01-23/42 та за № 01-23/44 від 11.08.2025 рр (а.с.14, 21, 28).
Відповідно до Декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, законним представником пацієнтів  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4  є ОСОБА_1 (а.с.16-17, 23-24, 30).
Згідно з характеристикою Баштанівського ліцею Татарбунарської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період навчання зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. В колективі дружня, по-товариські відноситься до всіх дітей у класі, має друзів як серед своїх однокласників так і серед інших дітей, з відповідальністю ставиться до доручень вчителя. Шкідливих звичок не має. Дівчинка завжди охайно одягнена, батько забезпечує всім необхідним. Мати з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється (а.с.15). 
З характеристики Баштанівського ліцею Татарбунарської міської ради Одеської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що остання зарахована до дитячого садка з 14.08.2024 року у віці 3 років. Дівчинка активна, рухлива, зріст вага відповідають нормі. Соціально-побутові навички відповідають віку. За характером ОСОБА_8 добра, щира. Дитячий садок відвідує систематично та із задоволенням, адаптація відбулася легко. Мовлення відповідає віку, любить спілкуватися з дорослими, розповідає про свої потреби. Дівчинка любить, щоб їй приділяли увагу. Грається в дитячому колективі, спілкується з однолітками. У неї сформоване доброзичливе ставлення до дітей. ОСОБА_8 доброзичлива, емоційна, весела, дружелюбна. Дівчинка завжди охайна, доглянута, гарно причесана. Тато цікавиться успіхами своєї дитини, забезпечує всім необхідним для загального розвитку. Мама не цікавиться та не приймає участь у житті дитини у дитячому садку (а.с.22).
Характеристикою Баштанівського ліцею Татарбунарської міської ради Одеської області, підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 навчається в Баштанівському ліцеї з вересня 2024 року. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна учениця, хоча в дівчинки є великі прогалини у навчанні. Дівчинка навчається на середньому та достатньому рівнях. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять розвинена, увага стійка, до уроків готується систематично, але не завжди правильно. Має схильність до предметів гуманітарного та естетичного циклу. Навички читання розвинені на середньому рівні, має гарну пам`ять, добре розуміє зміст прочитаного. Мовлення розвинуте добре. Мова виразна, думки висловлює чітко, словниковий запас - значний. Дівчина акуратна, ввічлива, доброзичлива, щира. В оволодінні знаннями проявляє наполегливість, працелюбність, цілеспрямованість. Користується авторитетом в колективі. До доручень ставиться відповідально. Правила здорового способу життя і безпечної поведінки виконує систематично. У дівчинки добре розвинені творчі здібності, вона бере активну участь у шкільних, районних та обласних конкурсах: шкільні конкурси, свята, виставки, у яких має завжди призові місця. Мати на зв`язок із вчителем не виходить, батьківські збори не відвідує.
ОСОБА_1 станом на 28.04.2025 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, що підтверджується Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України ФОВА-003726252 (а.с.42).
Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. 23.05.2014 року та зареєстровано в реєстрі за №839, ОСОБА_1 придбав житловий будинок з надвірними спорудами за АДРЕСА_2 (а.с.49-50 зворот).
Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 22056690 від 23.05.2014 року підтверджується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2014 року (а.с.51).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.10.2025 року, складеного комісією у складі головних спеціалістів служби у справах дітей, за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що порушень прав дітей не виявлено. Батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки та забезпечує потреби дітей у повній мірі. У кожного з дітей є своя окрема кімната, яка облаштована всім необхідним. (а.с.104). 
Рішенням Татарбунарської міської ради Одеської області від 29.10.2025 року за №252 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 », затверджено висновок органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дітей, з якого вбачається за доцільне визначити місця проживання малолітніх дітей разом з батьком (а.с.93-96).
Із характеристики за вих. № 01/10 від 07.10.2025 року на ОСОБА_1 , виданої за місцем роботи, вбачається, що останній працює в сімейному ресторані Апшерон на посаді кухара з 2014 року, у штаті підприємства з 03.01.2022 року та характеризується як відповідальний працівник, надійна людина та приклад турботливого батька, який гармонійно поєднує професійну діяльність із родинними обов`язками (а.с.102).
Також встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до положень п. 3 ч. 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та має відстрочку (а.с. 41).
Мотивувальна частина
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Основоположним міжнародним нормативно-правовим актом, який встановлює принципи реалізації прав дитини є Конвенція про права дитини («Конвенція про права дитини») від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини).
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частина перша-друга статті 160 СК України).
Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Комплексний аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини суду необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.
Отже, при вирішенні питання щодо місця проживання дитини, насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Вищевказані висновки узгоджуються, зокрема, із висновками Верховного Суду викладеними, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20, від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20, від 22 травня 2024 року у справі № 757/13109/21-ц.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
У змісті постанови від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) Верховним Судом зауважено, що: «… питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».
У справі, що яка є предметом розгляду, встановлено, що між сторонами наявний особистий конфлікт.
З пояснень позивача та з пояснень допитаних свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судом встановлено, що ОСОБА_2 схильна до зловживання алкогольними напоями, не працевлаштована, вихованням дітей не займалась, виганяла дітей на вулицю. Мати позивача, ОСОБА_11 , допомагає сину у вихованні дітей, всіляко підтримує, фактично стала для них новою мамою. Діти живуть разом з батьком без біологічної матері більше двох років. Де наразі перебуває ОСОБА_2 невідомо. Бажання спілкуватись з дітьми остання не проявляє, не приїжджає, не телефонує.
Представник служби у справах дітей також підтвердила ці обставини та пояснила, що ОСОБА_2 дітьми не займалась та не опікувалась, діти сильно відставали у навчанні. Наразі діти охайні, добре навчаються, батько забезпечує останніх всім необхідним, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про розвиток та здоров`я дітей.
Висновком органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дітей, який затверджено рішенням Татарбунарської міської ради Одеської області №252 від 29.10.2025 року, вирішено за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком, у якому зазначено, що дітям за місцем проживання батька створені всі необхідні умови для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку й проживання дитини з батьком відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були вислухані у судовому засіданні, за участі педагога. 
ОСОБА_12 розповіла суду, що вже два роки, як не бачила свою матір. Зокрема заначила, що мати зловживала алкогольними напоями, часто «скандалила», била її сестру ( ОСОБА_7 ). Хоче жити з батьком. 
ОСОБА_4 також висловила бажання жити з батьком, решта пояснень ОСОБА_7 були ідентичними поясненням її сестри ОСОБА_6 .
Також, незважаючи на свій вік, пояснення забажала надати й ОСОБА_5 , яка розповіла, що маму не пам`ятає, хоче проживати з татом.
Під час вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини до інших обставин, що мають істотне значення, які мають бути враховані відповідно до статті 161 СК України, належать, зокрема: особисті якості батьків; відносини між кожним із батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання та розвитку.
За встановлених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно створив умови постійного безпечного сталого середовища за місцем фактичного проживання дітей та належні умови для їх виховання та розвитку, які вже досить тривалий час проживають разом із батьком, й досить багато часу приділяє увагу дітям та повністю їх забезпечує. Батько працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно. 
Діти тривалий час проживають з батьком та між ними існує тісний емоційний зв`язок.
Натомість мати дітей, ОСОБА_2 , веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, покинула сім`ю, дітьми не піклується, не займається їх вихованням й розвитком, матеріально їх не утримує, має заборгованість по аліментам.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17, провадження 61-37492св18, від 16 листопада 2020 року у справі № 313/310/18, провадження № 61-4263св20, від 06 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, провадження № 61-37587ск18, від 17 серпня 2022 року у справі № 613/1185/19, від 14 липня 2020 року у справі № 127/28537/18.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків.
У постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 343/1500/15-ц, провадження № 61-23861св18, від 06 вересня 2018 року у справі № 644/9094/16-ц, провадження № 61-9745св18, від 04 квітня 2018 року у справі № 756/2109/16-ц, провадження № 61-5487св18, від 21 березня 2018 року у справі № 308/422/17-ц, провадження № 61-974св18, від 28 лютого 2018 року у справі № 465/1455/16-ц, провадження № 61 1164св17, від 27 червня 2018 року у справі № 662/1006/16-ц, провадження № 61-19289св18, від 30 травня 2018 року у справі № 343/1500/15-ц, провадження № 61-23861св18, від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, провадження № 61-44680св18,у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18 (на які посилається заявник), сформульовано висновки, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Матір дитини безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, однак вона зобов`язана піклуватися про здоров`я дитини й стан її розвитку.
Разом з цим, у справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що відповідач нехтує таким обов`язком.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання дітей разом з батьком буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що визначення місця проживання дітей з батьком не повинно впливати на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.
Також суд звертає увагу на наступне.
Сімейним кодексом України передбачені чіткі процедури визначення місця проживання дитини з одним із батьків, зокрема місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.  Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.  Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею когось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. 
Та обставина, що один із батьків користується орендним приміщенням для проживання, не є такою, що унеможливлює визначити місце проживання дітей із ним.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 проживає з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 (домоволодіння батьків позивача), то суд визначає місце проживання дітей з батьком за місцем його проживання.
Висновки за результатами розгляду справи
Якщо діти тривалий час безперервно проживали з батьком в оточенні інших рідних для них людей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що забезпечує їхній розвиток і не є неблагополучним, то це є підставою для визначення місця проживання дітей із батьком.
Ухвалюючи рішення у цій справі, суд, керується інтересами самих дітей, враховуючи, у тому числі, сталі соціальні зв`язки дітей, їх прихильність до батька, тривале проживання з ним, відносини між батьком та дітьми, зокрема, сумлінне ставлення батька до виконання батьківських обов`язків, виховання дітей в атмосфері турботи і любові, й те, що діти забезпечені всім необхідним та мають належні умови проживання.
Враховуючи, що під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що батьком дітей створені належні умови для їх проживання та виховання, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дітей, тому в інтересах дітей, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком за місцем його проживання до досягнення дітьми (кожним окремо) чотирнадцятирічного віку.
У даній конкретній справі, за встановлених обставин, саме батько забезпечить кращі інтереси дітей з метою реалізації їх прав на освіту, всебічний розвиток, здоров`я, виховання в оточенні любові і поваги.
Щодо судових витрат
Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про фактичне задоволення позовних вимог, то із ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 1 211,20 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 2, 5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України суд,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Татарбунарська міська рада, що виступає як орган опіки та піклування,  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком - задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із батьком  ОСОБА_1 , за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ), до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із батьком  ОСОБА_1 , за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ), до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із батьком  ОСОБА_1 , за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ), до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , (РНОКПП НОМЕР_4 );
Відповідач:  ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя К. І. Олійник