Справа № 297/877/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Геревич Т.С., представника позивача за довіреністю – адвоката Муравської О.М., представника відповідача за ордером – адвоката Біллериса Ю.О., який брав участь в режимі відеоконференції, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
встановив:
ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами № 102234803 від 09.06.2021 року, № 77549128 від 06.09.2021 року у розмірі 90 593,19 грн., а також судові витрати: судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн.
Позов мотивований тим, що 09.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 102234803.
Крім того, 06.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір № 77549128.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.
29.12.2021 року було укладено договір №29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102234803. 
10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102234803. 
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №102234803. 
22.02.2022 року було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77549128. 
10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77549128. 
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №77549128.
Заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №102234803 від 09.06.2021 року, що підлягає стягненню з відповідача становить 66 803,57 грн., з яких: 9 841 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 56 962,57 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №77549128 від 06.09.2021 року, що підлягає стягненню з відповідача становить 23 789,62 грн., з яких: 7 100 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 16 688,46 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1,16 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з відповідача становить 90 593,19 грн., з яких: 16 941 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 73 651,03 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1,16 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами. 
30.05.2025 року представник відповідача – адвокат Працевитий Г.О. подав відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що виходячи з графіку погашення кредиту та зазначеного строку кредитування, кредитор мав право на нарахування строкових відсотків, згідно ст. 1048 ЦК України, в межах строку кредитування, тобто до 15 днів та в розмірі до 2812,50 грн. 
Всупереч положенням наданого позивачем договору, після спливу 15 днів, товариство продовжило нараховувати проценти до 25.10.2021 року включно, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. 
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що у період строку кредитування з 09.06.2021 року по 22.06.2021 року кредитором нараховувались відсотки за ставкою 1,25% на день (187,50 грн.). 
23.06.2021 року відповідачем було здійснено також часткову оплату по заборгованості, однак в цей ж день, як слідує з розрахунку, відбулось зарахування суми сплачених коштів як «сплата комісії за пролонгацію – 450 грн.». Причому строк кредитування закінчувався 24.06.2021 року включно згідно з умовами договору. 
Відповідач ОСОБА_1 категорично не погоджується із пролонгуванням строку кредитування.
Крім того, товариством не надаються докази, що сплачені кошти, які в розрахунку заборгованості названо «комісією за пролонгацію», були внесені відповідачем з метою продовжити строк кредитування. Будь-яких квитанцій / інших документів, де була б пряма вказівка у призначенні платежу про бажання позичальника продовжити строк кредитування матеріали справи не містять.
У період з 01.08.2021 року по 17.09.2021 року, а також з 18.10.2021 року по 25.10.2021 року нарахування відсотків в розрахунку заборгованості обґрунтовується п. 1.6 та п. 2.3.1.2 Договору і відсотки нараховувались в розмірі 5% в день (553,30 грн.).
Фактично первісним кредитором в автоматичному порядку застосовувалась пролонгація як на пільгових умовах, так і на стандартних (базових), що ставило позичальника у край невигідне положення. 
У позовній заяві товариством не обґрунтовується, на який строк відбувалась пролонгація строку кредитування, чому одночасно застосовуються різні умови та положення до однакових фактичних обставин.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує користування кредитом та сплату коштів, в даному випадку комісії, з якою умовами договору пов`язано продовження дії договору.
Тобто, позивачем не надано належних, достовірних, первинних документів бухгалтерського обліку, зокрема, але не виключно, платіжних доручень про переказ коштів або виписки про рух коштів по рахунку, які б містили інформацію про сплату грошових коштів у певній сумі та інформацію про призначення платежу, які в повній мірі доводили б бажання і спрямованість дій відповідача на продовження строку кредитування. 
Крім того, неповернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу 15 дня кредитування, свідчить не про продовження строку договору, як це зазначено в п. 2.3.1. Договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.
У свою чергу, відсотки, що нараховані кредитором в розмірі 16 688,46 грн. є відсотками що нараховані за межами строку кредитування, в порядку ст. 625 ЦК України, як відповідальність за неправомірне користування кредитними коштами. 
Окрім того, відсотки нараховані кредитором після спливу 30 днів, як міра відповідальності боржника є завищеними та суперечать вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Також до матеріалів по справі позивачем долучені правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та зазначено, що вказані правила є частиною договору позики та містять підстави для нарахування суми боргу в заявленому позивачем розмірі. 
Вказані правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не підписані відповідачкою, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цими правилами ознайомилась ОСОБА_1 та погодилась з ними, підписуючи договір позики №77549128 від 06.09.2021 року (а. с. 126-139).
04.06.2025 року представника позивача – ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, де зазначила, що щодо договору № 102234803 у розрахунку заборгованості, наявної у матеріалах справи, чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договорів та за який період вона була нарахована.
До позовної заяви надано розрахунки заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та за якою відсотковою ставкою (відповідно до визначеного пункту кредитного договору). Дана інформація детально відображена безпосередньо в розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Коллект Центр». При цьому, відповідачем контррозрахунок заборгованості не надано, перевірити правильність розрахунків позивача можливо за допомогою математичних операцій множення, ділення та додавання.
Позивачем надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, а саме: відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» вбачається нарахування відсотків відповідно до п. 1.5.2 та нарахування відсотків відповідно до п.1.6 у розмірі 5,00% ( з урахуванням п. 2.3.1.2 договору на підставі проведеної та погодженої сторонами пролонгації).
Підпункт 2.3.1.1 передбачає Пролонгацію на пільгових умовах.
Підпункт 2.3.1.2. Договору визначає Пролонгацію на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
Відповідно до п. 2.3.2 Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору.
Сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Так, з розрахунку заборгованості первинного кредитора слідує, що відповідач вносила платежі на погашення суми заборгованості за тілом кредиту та процентів по кредиту, у результаті чого строк кредитування було продовжено на пільгових умовах та нарахування процентів відбувалося на підставі п. 2.3.1.1 Договору, за відсотковою ставкою, яка передбачена п. 1.5.2 Договору (1, 25% від фактичного залишку).
Всі проведені сплати відображені в розрахунку заборгованості, проте у зв`язку із порушенням строків сплати процентів за договорами, заборгованість в повному обсязі не була погашена відповідачем, тому вказані посилання відповідача є безпідставними.
Стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному Договорі, нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації.
Щодо договору № 77549128 представник позивача зазначає. що доводи відповідача, щодо за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу правила надання грошових коштів у позику взагалі не заслуговують на увагу.
Відповідно до п. 5.2 Договору, Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладання цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура та наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (Пролонгація) або застосування Автопролонгації йому зрозумілі.
Відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за договором, проте погашення були здійснені несвоєчасно, з порушенням умов договору, таким чином в повному обсязі зобов`язання не були виконані, внаслідок чого і наявна заборгованість за договором.
Як вбачається з доданого до позовної заяви та наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в якому детально (поденно) відображені усі проведені за договором надання позики операції та нарахування процентів і формування заборгованості відповідача, тобто мало місце продовження строку користування позикою саме за ініціативою Позичальника /відповідача та, відповідно, продовжувалось нарахування процентів за користування позикою. 
Таким чином, нарахування відсотків, заявлених до стягнення з відповідача, проведене з дотриманням умов договору позики та правил, відтак є правомірним та законним, а наведена в розрахунках сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Крім того, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача, складений ТОВ «Вердикт Капітал», містить додатково нарахування 3% річних проведений на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 22.02.2022 року (дати набуття права вимоги) по 23.02.2022 року включно (по дату застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України), що також повністю відповідає вимогам чинного законодавства України і підлягає стягненню з відповідача. 
Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному договорі, нараховано відсотки в межах дії даного договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації.
Крім того, ТОВ «Коллект Центр» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного договору про відступлення права вимоги (а. с. 158-170).
18 червня 2025 року представник відповідача – адвокат Працевитий Г.О. подав заперечення на відповідь на відзив, яке мотивоване тим, що сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору без необхідності вчинення додаткових дій з боку сторін, а підписанням даного договору ОСОБА_1 погодилась на зазначені умови.
Фактично кредитор в односторонньому порядку, всупереч істотним умовам договору (строк кредитування – 15 днів) продовжив нараховувати відсотки в різних розмірах, обґрунтовуючи різними умовами кредитного договору (що видно із розрахунку заборгованості).
Так, фактично кредитор через «автопролонгацію» кредиту, яка застосовується по суті як відповідальність позичальника за порушення умов кредитування – притягає споживача до такого виду відповідальності, який не регулюється законодавством. 
Крім того, нарахування відсотків у розмірі, встановленому п. 1.6. Договору, тобто 5% в день, суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а саме положенням ст. 18 Закону, про що наголошувалось у відзиві на позовну заяву. 
Кредитор, як власник сайту mycredit.ua - може в односторонньому порядку змінювати на власному сайті будь-яку інформацію, файли тощо. Тому вважати належним та допустим доказ, що повинен був в 2021 році розміщений на сайті - не можна.
Як уже було зазначено, доказів ознайомлення відповідача із умовами щодо пролонгування/автопролонгування строку кредитування позивачем не надано. Сам договір позики №77549128 не містить інформації щодо умов, порядку застосування пролонгації / автопролонгації.
Тобто між сторонами було погоджено істотну умову щодо строку кредитування, доказів того, що позичальник звертався для пролонгації матеріали справи не містять.
Із наданого розрахунку первісного кредитора слідує, що 06.10.2021 року було сплачено 141,29 грн., 08.10.2021 року – 1031,42 грн. і 29.10.2021 року – 266,34 грн., тобто відповідачем здійснено сплату на загальну суму 1439,05 грн.
Сплата відповідачем відсотків за користування позикою відбувалась з метою виконання зобов`язання за договором позики, а не для продовження строку кредитування. Фактично кредитор в односторонньому порядку змінив істотні умови (в частині строку) договору.
Доказів того, що відповідач обирала будь-який вид пролонгації, що нею було обрану кількість днів продовження строку кредитування матеріали справи не містять. Повідомлення про оформлену пролонгацію, яке мало бути надіслано позичальнику для можливості в подальшому проінформувати кредитора про небажання подовжувати строк, відповідачу, а також суду надано не було. 
З урахуванням зазначеного, строк кредитування залишався незмінним і становив 30 днів, а кредитор в односторонньому порядку продовжив нараховувати відсотки за користування позикою.
Крім того, 11.04.2025 року та 28.04.2025 року відповідачем здійснювалось погашення заборгованості, а саме: 11.04.2025 року в сумі 10 000 грн. за кредитним договором № 102234803 від 09.06.2021 року 28.04.2025 року в сумі 5 000 грн. за кредитним договором № 77549128 від 06.09.2021 року (а. с. 174-182).
14.07.2025 року представника позивача – Ткаченко М.М. подала відповідь на заперечення, де зазначила, що представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив не спростовує доводи позивача викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, а також не подає жодних доказів, що підтверджують доводи відповідача.
Розрахунок заборгованості чітко відображає, що пролонгація здебільшого була застосована за ініціативи позичальника на пільгових умовах, адже відповідач вносила платежі, однак у той же час суми цих платежів не відповідали належним для погашення заборгованості у повному обсязі, тому відповідач продовжила користуватися кредитними коштами.
Таким чином, кредитодавцем було дотримано умов договору у повному обсязі, заборгованість нарахована чітко в межах строку кредитування.
Виходячи з чого, вбачається, що кредитодавцем у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в кредитних договорах, правилах надання фінансових кредитів (послуг), та інших документах, було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даних договорів.
До підписання договорів позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договорів, в тому числі розміщена інформація на сайті товариств. Крім того, зважаючи на вільний порядок укладення договорів, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позик, а також для ознайомлення з умовами які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами договорів, в тому числі підписавши договори, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків.
Щодо квитанцій, долучених до заперечень представник позивача зазначила, що дані транзакції було здійснено після відкриття провадження у цивільній справі № 297/877/25, а саме відкрито провадження – 20.03.2025 року, у той час як сплати здійснені – 11.04.2025 року та 28.04.2025 року (а. с. 203-207).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2025 року клопотання представника відповідача - адвоката Працевитого Г.О. про витребування доказів було задоволено та від ТОВ «Коллект Центр» витребувано наступні документи: 1) оригінал договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 року разом з усіма заповненими додатками до нього; 2) оригінал договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року разом з усіма заповненими додатками до нього; 3) оригінал договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року разом з усіма заповненими додатками до нього; 4) оригінал договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року разом з усіма заповненими додатками до нього (том 2 а. с. 35-36).
Представник позивача – адвокат Муравська О.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, відповідь на відзив та вважала, що відповідач заперечує позовні вимоги, у зв`язку з уникненням відповідальності за вказаними договорами. Зазначила, що п. 2.3.1.1 та п. 2.3.1.2 першого договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, передбачено можливість пролонгації договору. У свою чергу, відповіднодо п. 5.1 та п. 5.2 другого договору, відповідач мала можливість належно ознайомитися із правилами надання грошових коштів, які містяться на сайті первісного кредитора та цими правилами передбачено можливість продовження строку дороговору.
Представник відповідача – адвокат Біллерис Ю.О. підтримав відзив на позовну заяву та вважав, що оскільки строк дії договорів був чітко визначений ними, представником позивача недоведено обґрунтованість пролонгації вказаних договорів. 
Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного. 
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 09.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 102234803, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 на підставі платіжного доручення № 28550108 від 09.06.2021 року отримала грошові кошти в розмірі 15 000 грн. строком на 15 днів (том 1 а. с. 22-26, 27-28, 41).
Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15000.00 грн. 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2812,5 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 
Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. 
Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем.
Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. 
Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. 
Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Крім того, 06.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір № 77549128, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 на підставі листа «АТ «Таскомбанк» отримала грошові кошти в розмірі 7 100 грн. (том 1 а. с. 34, 44, 45-48, 
Згідно п. 1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі – «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. 
Відповідно до п. 2 Договору про надання позики, Сума Позики становить 7100.00 грн., Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою. 
Відповідно до Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/(надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. 
Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.
Договори були укладені в електронній формі відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 12 ст. 11 вказаного Закону електронний договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Таким чином, підписанням договорів відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
29.12.2021 року було укладено договір №29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102234803 (том 1 а. с. 54-56, 57-58, 65).
10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102234803 (том 1 а. с. 67-70, 71-72).
22.02.2022 року було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77549128 (том 1 а. с. 59-61, 62-64, 66).
10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77549128 (том 1 а. с. 8, 73-76, 77-78).
На виконання вказаної ухвали суду від 10.12.2025 року представником позивача – адвокатом Муравською О.М. подано оригінали витребуваних судом документів. Судом оглянуто зазначені оригінали договорів факторингу та додатків до них, при цьому встановлено, що надані оригінали повністю відповідають копіям документів, які містяться у матеріалах справи, їх зміст є ідентичним, а підстав сумніватися у їх достовірності судом не встановлено.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договорами №77549128 та №102234803.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. 
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 102234803 від 09.06.2021 року, у відповідача ОСОБА_1 станом 15.02.2025 року наявна заборгованість в розмірі 66 803,57 грн. (том 1 а. с. 52).
Також відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №77549128 від 06.09.2021 року, у відповідача ОСОБА_1 станом 15.02.2025 року наявна заборгованість в розмірі 23 789,62 грн. (том 1 а. с. 53).
Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості, а саме: 11.04.2025 року – 10 000 грн. за договором №102234803 та 28.04.2025 року – 5 000 грн. за договором №77549128 (а. с. 184, 185).
Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для пролонгації строку кредитування та неправомірність нарахування процентів після спливу строку кредитування суд зазначає наступне.
Умовами укладених договорів прямо передбачено можливість пролонгації строку кредитування, у тому числі автоматичної, у разі наявності непогашеної заборгованості. Відповідач, акцептуючи оферту та підписуючи договори електронним підписом, підтвердила ознайомлення з їх умовами та погодилась із ними.
З аналізу умов кредитного договору №102234803 від 09.06.2021 року вбачається, що пунктами 2.3.1.1 та 2.3.1.2 договору сторонами прямо передбачено можливість пролонгації строку кредитування як на пільгових, так і на стандартних умовах. При цьому така пролонгація здійснюється у разі подальшого користування позичальником кредитними коштами після спливу первісного строку кредитування, а також у разі внесення часткових платежів без повного погашення заборгованості.
Відповідно до п. 2.3.2 договору сторони погодили, що розділ 2.3 є домовленістю сторін про зміну умов договору на умовах відкладальної обставини у розумінні ст. 212 ЦК України, яка полягає у подальшому користуванні кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування або внесенні часткових платежів. Таким чином, сторони передбачили механізм автоматичної пролонгації договору без необхідності укладення додаткових угод чи подання окремих заяв позичальником.
Аналогічні умови щодо можливості продовження строку користування позикою передбачені договором №77549128 від 06.09.2021 року та Правилами надання грошових коштів у позику, з якими відповідач погодилась під час укладення договору. Зокрема, правилами передбачено, що у разі неповернення позики у встановлений строк позичальник продовжує користування коштами, а проценти нараховуються за кожний день такого користування до моменту погашення заборгованості.
Посилання відповідача на відсутність її окремого звернення із заявою про пролонгацію не спростовують зазначених умов договорів, оскільки сторони прямо погодили автоматичну пролонгацію у випадку подальшого користування кредитними коштами. Підписанням договорів відповідач надала згоду на такий механізм продовження строку кредитування.
Таким чином, нарахування процентів позивачем здійснювалось у межах строку користування кредитними коштами з урахуванням пролонгації договорів, передбаченої їх умовами, а тому доводи відповідача про безпідставність такого нарахування є необґрунтованими.
Надані позивачем розрахунки містять деталізацію періодів нарахування та застосованих процентних ставок і відповідають умовам договорів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
У даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на встановлених умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення ОСОБА_1 . 
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Кредитні кошти відповідачу були надані у спосіб, зазначений у кредитному договорі. 
Так, первісні кредитори свої обов`язки за кредитним договором виконали в повному обсязі.
У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості в розмірі 75 593,19 грн., оскільки після відкриття провадження відповідачем добровільно погашено 15 000 грн. (90 593,19 грн. – 15 000 грн.).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України згідно задоволених позовних вимог (які складають 83,44 % від суми вимог) судовий збір також підлягає частковому задоволенню (2 422,40 ? 83,44 %/100% = 2 021,25 грн.).
Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. суд констатує наступне.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. № 14-382цс19.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка її бажає її отримати. 
Судом досліджено договір № 02-09/2024-3 про надання правової допомоги від 02.09.2024 року (том 1 а. с. 13-14), тарифи на послуги ФОП ОСОБА_3 (том 1 а. с. 16), платіжну інструкцію № 0498720003 від 20.02.2025 року (том 1 а. с. 17), заявку на надання юридичної допомоги № 13 від 01.01.2025 року (том 1 а. с. 18), витяг з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року (том 1 а. с. 19),
Отже, проаналізувавши надані документи та вищенаведені норми законодавства, суд вважає розмір витрат понесених позивачем у даному випадку витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката є співмірними із складністю даної категорії справ та виконаних робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відшкодування позивачу ТОВ «Коллект Центр» витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, також підлягає частковому задоволенню (16 000 ? 83,44%/100% = 13 350,40 грн.).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 611, 612, 629, 1054 ЦК України, суд
рішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926, за договорами № 102234803 від 09.06.2021 року, № 77549128 від 06.09.2021 року у розмірі 75 593 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 19 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2 021 (дві тисячі двадцять одна) гривня 25 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 350 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено 27 березня 2026 року. 

Суддя:	  	Лайош ГАЛ