Справа № 357/18439/24
Провадження № 2-др/357/36/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – адвоката Алєксєєва Владислава Вячеславовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2026 представник позивачів ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» сформував заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу в загальному розмірі 63000,00 грн, яку було зареєстровано судом 17.03.2026.
Вказана заява обґрунтована тим, що в розпорядженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа №357/18439/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Миронівський Хлібпродукт», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Правнича допомога ОСОБА_1 надавалась АО «Туголукови та партнери» на підставі Договору № 1/0111/2024 від 01.11.2024 року та договору про співробітництво № 1/0111/2024 від 01.11.2024 року. Правнича допомога ОСОБА_3 надавалась АО «Туголукови та партнери» на підставі Договору № 2/0111/2024 від 01.11.2024 року та договору про співробітництво № 2/0111/2024 від 01.11.2024 року. Правнича допомога ОСОБА_2 надавалась АО «Туголукови та партнери» на підставі Договору № 3/0111/2024 від 01.11.2024 року та договору про співробітництво № 3/0111/2024 від 01.11.2024 року. Загальна сума витрат на правничу допомогу кожного з позивачів становить по 21 000,00 грн або ж загалом – 63 000,00 грн. Згідно умов Додаткової угоди №1 від 11.11.2025 року та актами приймання-передачі наданих послуг, сторони погодили фіксований розмір вартості послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката, а його розмір та порядок обчислення визначаються в договорі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що при встановленні фіксованого розміру гонорару сторона звільняється від обов`язку надання детального опису кожної дії, оскільки погоджена сума є ціною всього обсягу послуг. Більш того, колегія Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19 наголошує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатись у ці правовідносини. Важливо підкреслити, що чинне законодавство та актуальна судова практика не пов`язують право на відшкодування витрат на правничу допомогу виключно з моментом їхньої фактичної оплати клієнтом на рахунок адвоката. Отже, відповідно до позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, яка є релевантною і для цивільного судочинства: «Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено». Таким чином, наявність підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, які фіксують виконання робіт та виникнення зобов`язання позивачів щодо їх оплати, є достатньою підставою для покладення цих витрат на відповідача. Сама лише відсутність платіжних інструкцій на момент подання цієї заяви не може бути перешкодою для компенсації понесених (або таких, що мають бути понесені) витрат. У зв`язку з наведеним представник позивачів просив суд ухвалити додаткове рішення у справі №357/18439/24 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» (ЄДРПОУ: 25412361) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 21 000,00 грн; стягнути з ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» (ЄДРПОУ: 25412361) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 21 000,00 грн; стягнути з ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» (ЄДРПОУ: 25412361) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 21 000,00 грн.
19.03.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» - адвоката Сєркової С.Г. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання мотивоване тим, що представником позивачів у позовній заяві заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі понесли та очікують понести у зв`язку з розглядом даної справи у суді першої інстанції у розмірі 50 000,00 грн., а надаючи до суду Акт наданих послуг, не можливо встановити чому саме дана сума витрат у розмірі 63 000,00 грн на забезпечення правничої допомоги є аргументованою щодо захисту інтересів позивачів. Відповідач не погоджується із даними витратами та вважає їх такими, що підлягають зменшенню судом з огляду на те, що докази про понесення стороною позивача судових витрат на правову допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Проте до закінчення судових дебатів представником позивачів відповідна заява подана не була. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, з урахуванням вище викладеного, заявлені витрати на правову допомогу позивачів на думку представника відповідача підлягають зменшенню до 5000 грн. При цьому сторона відповідача просила суд враховати позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. На підставі наведено представник відповідача просив зменшити заявлені до стягнення з ПрАТ «МХП» судові витрати (витрати на правову допомогу) до 5000 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши зміст заяви та доданих до неї матеріалів, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У цій справі 10.03.2026 суд ухвалив рішення, яким частково задовольнив позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнув з ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» (код ЄДРПОУ: 25412361) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) кошти у сумі 25 000,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди пов`язаної зі смертю ОСОБА_5 ; стягнув з ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» (код ЄДРПОУ: 25412361) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) кошти у сумі 25 000,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди пов`язаної зі смертю ОСОБА_5 ; стягнув з ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» (код ЄДРПОУ: 25412361) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) кошти у сумі 25 000,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди пов`язаної зі смертю ОСОБА_5 . В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив (т. 1 а.с.223-231).
Питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.
Із матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви представником позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – адвокатом Алєксєєвим В.В. у позовній заяві, окрім іншого, заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу (т.1 а.с. 4 на звороті).
У позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який включає витрати на професійну правову допомогу (при розгляді справи у суді першої інстанції) в сумі 50 000,00 грн та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду до 5000,00 грн (т.1 а.с.3 на звороті).
Крім того, у позовній заяві представник позивачів повідомив суд, що відповідні докази підтвердження витрат на правову допомогу, надану позивачам, будуть надані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т.1 а.с.3 на звороті).
Рішення ухвалено судом 10.03.2026 (т.1 а.с. 223-231).
Зазначене судове рішення на час розгляду даної заяви про ухвалення додаткового судового рішення не набрало законної сили.
Копію вказаного рішення адвокату Алєксєєву В.В. було доставлено до ЕКЕС 11.03.2026 о 06:31:23 (т.1 а.с.234).
Заява про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження розміру понесених судових витрат з надання професійної правничої допомоги сформовані в системі «Електронний суд» представником позивачів 16.03.2026 та зареєстровані судом 17.03.2026 - у межах визначеного законом п`ятиденного строку.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відтак, суд розцінює викладену представником позивачів у першій заяві по суті заяву, як таку, що подана вчасно, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 279 ЦПК України (судові дебати не провадяться в порядку спрощеного позовного провадження), а тому заперечення сторони позивача в цій частині суд оцінює критично.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
З доданих до заяви доказів вбачається, що 01.11.2024 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони було укладено договір про надання правової допомоги та представництво інтересів № 1/0111/2024.
За змістом пп.1.1 Договору, колегія адвокатів приймає зобов`язання надавати правову допомогу та представляти інтереси замовника, серед іншого, у судах всіх інстанцій, зокрема , але не виключно, щодо відшкодування шкоди та витрат, завданих внаслідок ДТП, котра трапилася 13.02.2024, а замовник зобов`язується виплатити колегії адвокатів винагороду за надання правової допомоги та представництво інтересів
Відповідно до п.4 Договору, за надання правової допомоги замовник зобов`язується сплатити колегії адвокатів плату, що визначається додатковими угодами до цього договору. Замовник здійснює оплату на підставі підписаного акту прийому-передачі наданих послуг.
Аналогічний за змістом Договір про надання правової допомоги та представництво інтересів № 3/0111/2024 було укладено 01.11.2024 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, а також Договір про надання правової допомоги та представництво інтересів № 2/0111/2024 було укладено 01.11.2024 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої сторони.
11.11.2025 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони було укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги та представництво інтересів № 1/0111/2024 від 01.11.2024.
Зі змісту додаткової угоди № 1 вбачається, що сторони дійшли згоди, що до кінцевої (підсумкової) вартості з надання колегією адвокатів професійної правничої допомоги у справі про стягнення з ПрАТ «миронівський Хлібопродукт» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що розглядається у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області, включається 20% від суми стягнутих коштів (гонорар успіху), а також 16 000,00 грн у фіксованому розмірі за супроводження колегією адвокатів судової справи № 357/18439/24 в суді першої інстанції. Сторони вирішили, що визначені у п. 1 даної Додаткової угоди складові кінцевої (підсумкової) вартості з надання колегією адвокатів професійної правничої допомоги у цій справі мають бути сплачені на користь колегії адвокатів не пізніше трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням у справі № 357/18439/24 законної сили.
Аналогічну за змістом додаткову угоду № 1 до договору № 3/0111/2024 було укладено 11.11.2025 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, а також додаткову угоду № 1 до договору № 2/0111/2024 було укладено 11.11.2025 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої сторони.
11.03.2026 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони було укладено акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги та представництво інтересів № 1/0111/2024 від 01.11.2024 відповідно до умов якого сторони погодили що за Договором замовник отримав від колегії адвокатів професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в рамках розгляду судової справи № 357/18439/24. Відповідно до розділу 4 Договору з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 11.11.2025 вартість послуг колегії адвокатів у суді першої інстанції в рамках розгляду судової справи № 357/18439/24 складає 21 000,00 грн. Сторони вирішили, що у дану суму входить комплексний правовий аналіз результатів досудового врегулювання спору, вивчення наявних матеріалів справи та актуальної судової практики Верховного Суду щодо подібних правовідносин, визначення процесуальної стратегії, суб`єктного складу сторін (належного відповідача) та встановлення територіальної підсудності справи згідно з нормами діючого ЦПК України, підготовка та формування доказової бази: ідентифікація, відбір та систематизація додатків до позовної заяви, складання тексту позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, процесуальне оформлення та подання позову до суду, включаючи аргументацію з приводу звільнення від сплати судового збору, подання через систему «Електронний суд» позовної заяви із додатками сторонам та до суду, написання та подання апеляційної скарги на ухвалу суду, участь у судових засіданнях, аналіз відзиву на позовну заяву, написання та направлення відповіді на відзив на позовну заяву, аналіз пояснень третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Загальна вартість послуг за цим актом є остаточною та погодженою сторонами. Сторони погодили, що не мають одна до одної жодних претензій щодо наданих послуг за даним актом.
Аналогічний за змістом акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору № 3/0111/2024 було укладено 11.11.2025 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, а також акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору № 2/0111/2024 було укладено 11.11.2025 між АО «Туголукови та партнери» в особі керуючого партнера Туголукової І.В. з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої сторони.
Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №№ 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Також, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.
У своїх запереченнях представник відповідача просила зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу до 5000,00 грн посилаючись на те, що заявлена представником позивачів сума є необґрунтованою та значно завищеною, крім того вказують, що сторона позивача не довела, що такі витрати були фактичними і неминучими.
Судом встановлено, що представником позивачів на підтвердження понесених кожним позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 21 000,00 грн, надані належні докази.
В п.135 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Підсумовуючи наведене вище, обраховуючи доцільність понесених позивачем витрат, належить аналізувати не тільки долучені докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, але і враховувати складність справи та складність наданих послуг.
Дослідивши подані представником позивачів докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в загальному розмірі 63 000,00 грн є завищеним та таким, що не є співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг.
Суд враховує, що предмет спору в цій справі не є складним, тому не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних та судової практики; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; підготовка позовної заяви не потребувала складних правових досліджень та значного аналізу справи, не вимагала від адвоката надмірного обсягу юридичної і технічної роботи; справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження.
З огляду на викладене та враховуючи клопотання представника відповідача щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, керуючись принципами справедливості та пропорційності, критерієм реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їх розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлена представником позивачів сума витрат на професійну правову допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та суперечить принципу розподілу таких витрат.
Отже суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги в цій справі є загальна сума 30 000, 00 грн (по 10 000,00 грн на кожного позивача).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням часткового задоволення позову, до стягнення з відповідача на користь позивачів підлягає сума обрахована пропорційно розміру задоволених позовних вимог в загальному розмірі 7500,00 грн (по 2500,00 грн на кожного позивача) (75000х30000/300000).
Крім того, суд звертає увагу, що у мотивувальній частині судового рішення суд зазначив про стягнення з ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» на користь держави судового збору у розмірі 1211,20 грн, оскільки позивачі, при зверненні до суду із вказаним позовом, звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», однак не зазначив про це в резолютивній частині рішення, тому суд вважає за можливе на підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення і в цій частині.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 133, 137, 141, 247, 263, 264, 270, 354, 355 ЦПК України, суд- 

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – адвоката Алєксєєва Владислава Вячеславовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі ЄУН 357/18439/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Миронівський Хлібопродукт», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» про відшкодування шкоди, заподіяною смертю фізичної особи – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Миронівський Хлібопродукт» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Миронівський Хлібопродукт» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Миронівський Хлібопродукт» на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Миронівський Хлібопродукт» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового судового рішення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.
Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; 
Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Позивач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Миронівський Хлібопродукт», код ЄДРПОУ: 25412361, адреса: вул. Елеваторна, буд. 1, м. Миронівка, Київська область, 01609;
Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»», код ЄДРПОУ: 24175269, адреса: вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ, 04050.
Повний текст додаткового рішення складено 25 березня 2026 року.

Суддя   	О. Я. Ярмола