ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/3222/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 ( Калугіна Н.Є.) в адміністративній справі №160/3222/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при передачі заяви з документами ОСОБА_1 від 16.07.2024 про перехід з пенсії за вислугу років за ШВП-205 (призначену як спортсмену згідно з п. "є" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення") на пенсію за вислугу років за ШВП-221 згідно з п. "а" ст. 54 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" як особу льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (бортового оператора, який виконував спеціальні роботи в польотах) для розгляду всупереч ч. 2 ст. 24 та ч. 5 ст. 45 ЗУ №1058-IV до неповноважного за територіальністю та неповноважного через відсутність повноважень та способів прийняття та оформлення рішень з питань призначень та перерахунків пенсії структурного підрозділу ГУ ПФУ в Харківській області (третій особі);
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 16.07.2024 перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років за ШВП-205 на пенсію за вислугу років за ШВП-221, як особу льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (бортового оператора, який в польотах виконував спеціальні роботи) відповідно до п. "а" ст. 54 ЗУ "Про пенсійне забезпечення"; перерахувати з 16.07.2024 пенсію за вислугу років за нормами п. 7 "Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації", затвердженого ПКМУ №418 від 21.07.1992 (в редакції ПКМУ №713 від 09.08.2005); нарахувати з 16.07.2024. відповідно до п. "г" ст. 21 ЗУ "Про пенсійну забезпечення" щомісячні надбавки у розмірі 40% від основного розміру пенсії за вислугу років за її одержання з більш пізнього строку (що передбачені ч. 3 ст. 53 ЗУ "Про пенсійне забезпечення") та здійснити виплату перерахованих сум пенсії за вислугу років з надбавками з урахуванням раніше виплачених сум за винятком надбавки "за особливі заслуги перед Україною".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправна відмова у переведенні на іншій вид пенсії порушує права позивача.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, датованого 16.07.2024 № 921140171240 про відмову у переході на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про перехід на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як незаконне та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що відсутні підстави для переходу на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 23.11.2009 отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
16.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на інший вид пенсії – з пенсії за вислугу років, відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.07.2024 №921140171240 відмовлено позивачу у переході на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У рішенні зазначено, зокрема:
"16.07.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №11570 щодо переходу з пенсії, призначеної відповідно до п."с" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 2 р. Х Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон 1058) на пенсію згідно пункт "а" статі 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. Х Закону №1058.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та отримує пенсію за вислугу років з 23.11.2009 року.
Повідомляємо, що відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2023 року не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджуються довідками, виданими відповідними підприємствами та організаціями. До заяви про перерахунок пенсії було додано паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, льотна книга. Страховий стаж особи становить 28 років 1 місяць 22 дні, стаж вислуги років не підтверджено.
Враховуючи вищезазначене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переході на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки заявник не надав довідки, що підтверджують спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.
У разі незгоди з вищезазначеним, ОСОБА_1 має право на оскарження відповідно до норм чинного законодавства.».
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
03.10.2017 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким з 11.10.2017 розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.
Згідно з пунктом 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Крім того, Законом № 2148-VІІІ також були внесені зміни і до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у такій редакції:
"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".
Згідно зі статтею 51 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до частини 1 статті 54 Закону № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті:
а) працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; 
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1976 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися з 1 січня 1971 року по 30 червня 1971 року;45 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1971 року по 31 грудня 1971 року; 46 років - які народилися з 1 січня 1972 року по 30 червня 1972 року; 46 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1972 року по 31 грудня 1972 року.
Конституційним Судом України 04.06.2019 було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.
Вказані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2019, тобто з 04.06.2019.
Конституційний Суд України, ухвалюючи рішення № 2-р/2019, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.
Згідно з вимогами п. "а" статті 54 Закону № 1788-ХІІ, у редакції до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" (далі - Порядок № 418).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 418 при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються:
а) кожні 20 годин нальоту на літаках (крім нальоту і робіт, передбачених пунктами "б"-"г" цього пункту) - за один місяць вислуги;
б) кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.
в) один рік роботи у складі льотного екіпажу повітряного судна в аварійно- рятувальних (розшуково-рятувальних) підрозділах - за півтора року вислуги;
г) один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України - за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги;
д) один рік роботи на посадах, передбачених у пункті 4 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років - за півтора року вислуги за умови виконання річної норми стрибків з поршневих літаків, вертольотів, дирижаблів та аеростатів, спусків (піднімань) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, які перебувають у режимі висіння не менше 10 метрів, а при виконанні річної норми стрибків із реактивних літаків і вертольотів за два роки вислуги.
При невиконанні умов, які дають право на пільгове обчислення строків вислуги років відповідно до підпунктів "а"-"д", один рік роботи рахується за один рік вислуги.
Пунктом 2 та 3 Порядку № 418 передбачено, що обчислення строків вислуги відповідно до пунктів "а" і "б" пункту 1 провадиться шляхом ділення фактичного нальоту годин за весь час роботи на посадах льотного складу відповідно на 20 і 12. Вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12. При виконанні протягом року різних робіт, зазначених у пункті 1, вислуга років обчислюється пропорційно тривалості нальоту годин (зайнятості) на кожній роботі.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 418 працівникам льотного складу зараховується час навчання у вищих навчальних закладах авіації, якщо цьому передувала робота на льотних посадах, - за фактичною тривалістю; в усіх інших випадках - за фактичним нальотом годин.
Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого Постановою № 418, пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і цього Порядку призначаються працівникам льотно-випробного складу безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної та серійної авіаційної, аерокосмічної, повітроплавальної і парашутно-десантної техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації, де вони працюють.
Пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу встановлюються незалежно від віку при вислузі на посадах, які дають право на таку пенсію у чоловіків не менше 25 років, у жінок не менше 20 років.
До Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою № 418, віднесені:
члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів;
льотно-інструкторський склад;
командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори і інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.07.2024 №921140171240 відмовлено позивачу у переході на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У рішенні зазначено, зокрема: "16.07.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №11570 щодо переходу з пенсії, призначеної відповідно до п."с" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 2 р. Х Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон 1058) на пенсію згідно пункт "а" статі 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. Х Закону №1058. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та отримує пенсію за вислугу років з 23.11.2009 року. Повідомляємо, що відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2023 року не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджуються довідками, виданими відповідними підприємствами та організаціями. До заяви про перерахунок пенсії було додано паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, льотна книга. Страховий стаж особи становить 28 років 1 місяць 22 дні, стаж вислуги років не підтверджено. Враховуючи вищезазначене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переході на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки заявник не надав довідки, що підтверджують спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. У разі незгоди з вищезазначеним, ОСОБА_1 має право на оскарження відповідно до норм чинного законодавства.».
Тобто, фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії слугувала неповнота поданих позивачем документів, а не відсутність у позивача такого права.
Судом апеляційної інстанції досліджено оскаржуване рішення встановлено, що воно не містить жодних обґрунтувань та причин не врахування відомостей трудової книжки позивача.
Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Абзацом четвертим пункту 1.8 розділу I Порядку №22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
За приписами п. 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію зокрема: повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Також, в силу положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, відповідач, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача необхідного пільгового стажу, враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємств, на яких працював останній, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо роботи позивача у спірні періоди на посаді, яка дає останній право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, не повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів до її заяви про призначення пенсії, як і не доведено відсутності у трудовій книжці позивача, яка у даному випадку є основним документом, що підтверджує стаж відповідних записів чи неточностей.
Водночас, у постанові від 21 лютого 2018 року у справ № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.
Таким чином, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, датованого 16.07.2024 № 921140171240 про відмову у переході на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не ґрунтується на вимогах законодавства, прийняте без урахування усіх істотних обставин, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 в адміністративній справі №160/3222/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 січня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко