Справа № 953/453/26
н/п 2-др/953/24/26 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" квітня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Шаренко С.Л.,
при секретарі - Реуцькій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченко Сергія Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги, -
УСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги. 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі.
20.03.2026 до суду від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченка С.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення з  ОСОБА_2 понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 гр. 
На обґрунтування заяви зазначає, що представництво інтересів позивача в справі здійснював адвокат Сільченко С.О. Про намір стягнути судові витрати та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із розглядом цієї справи, було зазначено у позовній заяві. Відповідну вимогу пред`явлено до відповідача. Правнича допомога у справі надається на підставі Договору про надання правничої допомоги № 2025/12/01 від 16.12.2025, а також ордера на надання правничої (правової) допомоги АХ № 1319638 від 16.01.2026.
Сторони у пункті 3.1. Договору визначили, що остаточна сума гонорару Адвокатського об`єднання згідно з цим Договором погоджується відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до Акту про надання правничої допомоги № 14 від 19.03.2026 р. сума гонорару за надані послуги складає 30 000,00 гр., ПДВ не передбачено. Пунктом 3.2. Договору встановлено, що фактичні витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги відшкодовуються Клієнтом у повному обсязі за фактом їх настання. 
Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 11.03.2026 у справі № 953/453/26 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі. 
На підставі викладеного, просив стягнути понесені судові витрати з відповідача на користь позивача.
27.03.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без участі, просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу.
01.04.2026 до суду від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обґрунтування якого зазначає, що ціна позову у справі складає 1 708,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позову становить близько 74 434,64 гр. Натомість позивач заявляє витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гр., що становить понад 40% від ціни позову. Такий рівень витрат є явно непропорційним та економічно необґрунтованим. Справа є нескладною з правової точки зору: вона стосується стягнення боргу між двома фізичними особами за усним договором про надання послуг. Правові питання у справі є типовими та добре розробленими в судовій практиці. Справа не є прецедентною, не зачіпає публічного інтересу, не мала складного доказового навантаження. Судовий розгляд завершився в стислі строки без значної кількості судових засідань. З урахуванням зазначеного, сума у 30 000 гр. не відповідає критерію пропорційності розміру витрат до предмета спору, передбаченому статтею 141 ЦПК України та підтвердженому практикою ВС. Крім того, Позивач у заяві зазначає, що витрати «підлягають сплаті» протягом 30 днів з дати підписання Акту, однак жодних доказів фактичного перерахування коштів адвокату не надано, а відповідно не підтверджено факту понесених витрат позивачем. З огляду на викладене, відповідач вважає, що розумним та обґрунтованим розміром витрат на правничу допомогу у цій справі з урахуванням: складності справи, ціни позову, обсягу реально виконаної роботи (підготовка позовної заяви з додатками, участь у двох судових засіданнях, ознайомлення з відзивом, підготовка заяви про розгляд за відсутності сторін) — є сума, що не перевищує 5 000,00 гр.
Суд, вивчивши заяву адвоката Сільченка С.О., перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2026 позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченка С.О. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 1708 доларів США, за курсом Національного банку України на день виконання рішення.
20.03.2026 до суду від представника позивача – адвоката Сільченко С.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення з  ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 гр. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За правилами встановленими ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
Суд, з урахуванням вказаних правових висновків вважає, що за своєю правовою природою договір про надання правових послуг укладається лише в інтересах сторін цього договору, а тому в частині розміру понесених стороною витрат він не є обов`язковим для третіх осіб у разі, якщо він виходить поза межі вимог співмірності, які визначені у нормі ч. 4 ст. 137 ЦПК України, яка передбачає, що: розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З аналізу даної правової норми можна прийти до висновку, що гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до комплексних договорів, які містять умови договорів про надання послуг та про правове представництво.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Стосовно доказів на обґрунтування заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сільченко С.О., суд зазначає наступне.
Відповідно до договору №2025/12/01 про надання правничої допомоги від 16.12.2025, укладеного між адвокатським об`єднанням «Роланд», в особі Керуючого партнера Сільченко С.О. та клієнтом ОСОБА_1 вбачається, що за надання правничої допомоги за цим договором Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню гонорар, остаточна сума якого погоджується відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг. Фактичні витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги відшкодовуються Клієнтом у повному обсязі за фактом їх настання (п.п. 3.1., 3.2. договору).
Згідно акту №14 про надання правничої допомоги за Договором №2025/12/01 від 16.12.2025 адвокатським об`єднанням надано наступні види правничої допомоги (послуг): 
-18.12.2025 підготовка та направлення вимоги Клієнта про оплату заборгованості за договором про надання послуг ОСОБА_2 ;
-23.12.2025 підготовка відповіді на лист ОСОБА_2 з приводу оплати заборгованості перед Клієнтом;
-підготовка позовної заяви до ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за виконану Клієнтом роботу;
-формування додатків до позовної заяви, письмових копій електронних доказів для подання до суду разом з позовною заявою;
-19.01.2026 оформлення та подання за допомогою Електронного кабінету в ЄСІТС до Київського районного суду міста Харкова позовної заяви про стягнення заборгованості за надані послуги з ОСОБА_2 ;
-10.02.2026 відвідування Київського районного суду міста Харкова для представництва інтересів Клієнта у справі № 953/453/26;
-10.03.2026 ознайомлення з відзивом ОСОБА_2 на позовну заяву Клієнта, формування правової позиції для участі в судовому засіданні, призначеному на 11.03.2026;
-11.03.2026 відвідування Київського районного суду міста Харкова для представництва інтересів Клієнта у справі № 953/453/26, підготовка і подання заяви про розгляд справи за відсутності сторін.
Загальна вартість послуг з надання правової допомоги за цим Актом складає 30 000,00 гр. (тридцять тисяч гривень 00 копійок), ПДВ не передбачено, які Клієнт має сплатити протягом 30 календарних днів з дати підписання цього Акту.
Крім того, на підтвердження понесених позивачем витрат, до матеріалів справи долучені: ордер про надання правничої допомоги від 16.01.2026 №1319638; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2043 серії ХВ №000334. 
Критерії співмірності витрат на професійну правничу допомогу визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України та загальною нормою ст. 11 ЦПК України.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, з урахуванням заперечень відповідача стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу. У зв`язку з чим, суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гр. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 137-141, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
постановив:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченко Сергія Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги – задовольнити частково.
Ухвалити по цивільній справі № 953/453/26 за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченка Сергія Олександровича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості додаткове рішення. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.Л. Шаренко