МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2026 р.  	№ 400/10956/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання протиправним та скасування наказу від 30.08.2025 №1060 в частині, зобов`язання вчинити певні дії,	
До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) та просить (з урахуванням уточнень):
- визнати протиправним та скасувати Наказ №738 від 25.09.2025 «Про результати проведення службового розслідування за фактом травмування у дорожньо – транспортній пригоді матроса ОСОБА_2 та матроса ІНФОРМАЦІЯ_1 » Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_2 ), в частині отриманого ушкодження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які пов`язані пов`язані безпосередньо із виконанням завдань із захисту Батьківщини, а не лише під час проходження військової служби, при виконанні службових обов`язків у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_2 ), провести додаткове службове розслідування за фактом отриманого ушкодження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що пов`язано із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки він був винесений за результатами службового розслідування під час якого не було враховано причинно-наслідковий зв`язок між отриманими ушкодженнями та виконанням військовослужбовцем завдань із захисту Батьківщини в умовах збройної агресії; не надано належної оцінки обставинам, які вказують на бойовий характер ситуації, у якій було отримано поранення; розслідування обмежилося формальним визнанням факту поранення «у період несення служби», що звужує правову кваліфікацію травмування і, відповідно, впливає на подальші правові наслідки для військовослужбовця ОСОБА_1 . Тоді як, позивач наполягає, що тілесні ушкодження сталися під час проходження військової служби в межах виконання конкретного завдання, спрямованого на підтримання функціонування та забезпечення бойового підрозділу, що не може бути відокремлене від загального завдання Збройних Сил — захисту суверенітету й територіальної цілісності України. Позов просить задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалою від 14.10.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року № 1060 було призначено службове розслідування за фактом травмування у дорожньо-транспортній пригоді матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_3 . За результатами службового розслідування встановлено, що позивач отримав травмування, пов`язане з проходженням військової служби, що виникло під час виконання службових обов`язків, потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду. На підставі висновків службового розслідування було прийнято наказ №738 від 25.09.2025 «Про результати проведення службового розслідування за фактом травмування у дорожньо – транспортній пригоді матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_4 », ким визнано, що травмування отримане позивачем, пов`язане з виконанням службових обов`язків, потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду. Також, було складено довідку про обставини справи, в якій було помилково вказано наказ «від 30.08.2025 року № 1060» і яку в подальшому за результатами службового розслідування визнано недійною. Відтак, предмету спору щодо наказу від 30.08.2025 року № 1060 не має. Щодо вимоги позивача про проведення повторного службового розслідування, то вони є необґрунтованими, оскільки нормативно правові документи не містять норми про можливість проведення повторного службового розслідування, якщо висновки первісного службового розслідування та відповідний наказ не були оскаржені. 
Від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій повивач виправив помилку щодо зазначення номеру та дати оскаржуваного наказу, яка в свою чергу була ним допущена через помилку відповідача. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач проходить військову службу в Збройних Силах України, є матросом військової частини НОМЕР_1 . 
Під час військової служби 29.07.2025 року о 16:15 позивач рухаючись на автомобілі в місті Херсоні потрапив у дорожньо – транспортну пригоду та отримав травми. 
На підставі рапорту командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року № 1060 було призначено службове розслідування за фактом травмування у дорожньо – транспортній пригоді матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_4 .
За результатами службового розслідування було складено акт від 25.09.2025 року, згідно висновків якого під час службового розслідування було встановлено, що 29.07.2025 року позивач та матрос ОСОБА_2 залишили місце виконання бойового завдання на особистому автомобілі та на автодорозі Херсон – Барислав відбулось зіткнення автомобілів під керуванням матроса ОСОБА_2 та цивільних, всі учасники ДТП отримали травмування, у тому числі позивач. 
За результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 наказ від 25.09.2025 року № 738 «Про результати проведення службового розслідування за фактом травмування у дорожньо – транспортній пригоді матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_4 ». 
Позивач вважає зазнаечний наказ протиправним в частині отриманого ушкодження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які пов`язані безпосередньо із виконанням завдань із захисту Батьківщини, а не лише під час проходження військової служби, при виконанні службових обов`язків у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 . Тому, звернувся до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 за №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Згідно зі ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Відповідно до п. 12 розділу IІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 (далі - Порядок №608) до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.
Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Пунктом 1 розділу IV Порядку № 608визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Згідно з пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
За змістом розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються, зокрема: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Також, на підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800.
Відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 року №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року, (далі - Інструкції №332) на підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800.
В ході розгляду справи судом встановлено, що на підставі рапорту командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 року № 1060 було призначено службове розслідування за фактом травмування у дорожньо – транспортній пригоді матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_4 .
З матеріалів службового розслідування вбачається, що під час його проведення було досліджено доповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за фактом ДТП та травмування матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_4 , рапорт командира зенітно ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно – артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , пояснення матроса ОСОБА_2 , пояснення позивача, витяг з журналу бойових дій № 1375 від 01.07.2025 року, рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_5 , витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.07.2025 року, службову характеристику позивача. 
За результатами службового розслідування було складено акт від 25.09.2025 року, згідно висновків якого під час службового розслідування було встановлено, що 29.07.2025 року позивач та матрос ОСОБА_2 залишили місце виконання бойового завдання на особистому автомобілі та на автодорозі Херсон – Барислав відбулось зіткнення автомобілів під керуванням матроса ОСОБА_2 та цивільних, всі учасники ДТП отримали травмування, у тому числі позивач. 
За результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 наказ від 25.09.2025 року № 738 «Про результати проведення службового розслідування за фактом травмування у дорожньо – транспортній пригоді матроса ОСОБА_2 та матроса ОСОБА_4 », яким зокрема, визнано, що ОСОБА_1 отримав 29.07.2025 року травмування, пов`язане з проходженням військової служб, що виникло під час виконання службових обов`язків, потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду (п. 3) та начальнику медичної служби військової частини НОМЕР_1 підготувати довідку про обставини травмування ОСОБА_1 . 
Таким чином, результатами службового розслідування було встановлено, що травмування позивача, пов`язане з проходженням військової служби, що виникло під час виконання службових обов`язків, потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду. На думку суду, відповідачем правомірно встановлено та зроблено висновок про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між отриманими позивачем ушкодженнями та виконанням військовослужбовцем завдань із захисту Батьківщини, адже травма отримана позивачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час проходження ним військової служби, а не від дій ворога чи безпосередньо в зоні бойового зіткнення з ворогом. Позивачем до суду не надано належних доказів та не наведено обґрунтувань, що отримане ним ушкодження пов`язані безпосередньо із виконанням завдань із захисту Батьківщини, на чому він наполягає. 
З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, та зобов`язання провести повторне службове розслідування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судові витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_4 ) про , відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар