Справа № 212/262/24 
2/215/104/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

10 березня 2026 року         м. Кривий Ріг

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.
за участю секретаря судового засідання - Маняхіної А.О.
згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таксомбанк» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ: 09806443) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2024 до суду звернулося Акціонерне товариство «Таскомбанк» з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір №6555380027, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти на визначених договором умовах. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом, а також здійснювати інші платежі, передбачені договором. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до АТ «Таскомбанк», який набув статусу кредитора за відповідним зобов`язанням. 
Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 08 червня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 131 029,25 грн, яка складається з: - 90 129,45 грн — заборгованість за тілом кредиту; - 40 888,32 грн — заборгованість за нарахованими щомісячними процентами; - 11,48 грн — заборгованість за річними процентами. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати.
Ухвалою суду від 09.04.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 15.04.2024 року, що підтверджується підписом у поштовому повідомленні (а.с.96).
Відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України відзив на позовну заяву подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
У встановлений процесуальний строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.
03.06.2024 року відповідачем подано письмові «пояснення» щодо позову, у яких він частково заперечив проти заявлених вимог. Клопотання про поновлення строку для подання відзиву відповідач не заявляв. 
Подані відповідачем пояснення суд оцінює як викладену позицію відповідача щодо позову та враховує їх при вирішенні справи разом з іншими доказами. У «поясненнях» відповідач частково заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено належним чином обставини щодо переходу до нього права вимоги за кредитним договором, перерахування частини кредитних коштів третім особам, а також фактичного отримання відповідачем усієї суми кредиту.
Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги за кредитним договором, відсутні належні докази перерахування кредитних коштів третім особам, у тому числі за договорами страхування та іншими супутніми послугами.
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що фактично ним отримано кредитні кошти у меншому розмірі, ніж зазначено позивачем, а саме лише частину суми, яка була перерахована безпосередньо на його рахунок.
Також відповідач вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим та не підтверджений належними первинними документами, а нарахування процентів є безпідставним та не відповідає вимогам законодавства.
У зв`язку з викладеним відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову частково, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 23 359 грн та заборгованості по річним процентам (в тому числі простроченої) у розмірі 11,48 грн і заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. простроченої) у розмірі 40 888,32 грн – за необґрунтованістю та недоведеністю у повному обсязі.
Суд, дослідивши позов, додані додатки до нього та «пояснення" відповідача, вважає встановленим, що 30 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6555380027, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник — повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання, передбачені договором.
Факт укладення кредитного договору підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме: кредитним договором № 6555380027 (а.с. 3), паспортом кредиту №5380027 (а.с. 4), заявою-анкетою позичальника (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) (а.с.5). Зазначені документи містять підпис відповідача, що свідчить про його волевиявлення на укладення договору та погодження з його умовами, у тому числі щодо розміру кредиту, процентної ставки, строків повернення та порядку виконання зобов`язань.
Відповідно до умов зазначеного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 102630,95 грн, строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5380027, який є невід`ємною частиною цього договору. 
На виконання умов кредитного договору кредитодавцем здійснено надання кредитних коштів позичальнику. На підставі кредитного договору кредитодавцем було здійснено перерахування частини кредитних коштів безпосередньо на користь відповідача, а частини — третім особам за дорученням позичальника.
Матеріали справи містять виписки по рахунку відповідача, з яких вбачається рух кредитних коштів, їх зарахування, а також подальше обслуговування кредитної заборгованості, що додатково підтверджує факт надання кредиту та виконання кредитодавцем своїх зобов`язань (а.с. 16-40). У матеріалах справи містяться платіжні інструкції, відповідно до яких здійснено перерахування: - 20 000,00 грн — на рахунок відповідача (а.с.41); - 40 770,00 грн — на рахунок, визначений умовами кредитного договору (а.с.42).
Також матеріали справи містять витяги з реєстрів здійснених платежів, а також бухгалтерські довідки, які підтверджують перерахування частини кредитних коштів на користь третіх осіб (страхових та інших сервісних організацій) відповідно до умов кредитного договору.
Таким чином, кредитні кошти були фактично надані відповідачу шляхом їх перерахування як безпосередньо на його рахунок, так і третім особам за його дорученням, що відповідає умовам кредитного договору.
Також матеріали справи містять витяги з реєстрів оплачених страхових платежів та бухгалтерські довідки, які підтверджують здійснення платежів за супутніми послугами відповідно до умов кредитного договору (а.с.43-54).
Отже, перерахування коштів третім особам здійснювалося на підставі волевиявлення відповідача та в межах умов укладеного кредитного договору, а тому такі кошти є складовою наданого кредиту.
З огляду на викладене доводи відповідача про відсутність доказів надання кредитних коштів або перерахування їх третім особам суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами.
Щодо розміру заборгованості суд зазначає слідуюче.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 08 червня 2023 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 131 029,25 грн. Наданий розрахунок містить відомості про періоди нарахування процентів; розмір основної заборгованості; здійснені відповідачем платежі; залишок заборгованості (а.с.15).
Суд перевірив зазначений розрахунок у співвідношенні з умовами кредитного договору, паспортом споживчого кредиту та іншими матеріалами справи і дійшов висновку, що він є логічним, послідовним та відповідає умовам укладеного між сторонами договору.
Відповідно до умов кредитного договору №6555380027 від 30.04.2021 та паспорта споживчого кредиту, підписаних відповідачем, останній зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом, зокрема, річні проценти у розмірі 0,01 % річних, щомісячні проценти у розмірі 2,49 % на місяць від суми кредиту. Зазначені умови були доведені до відома відповідача до укладення договору, що підтверджується його підписом у паспорті споживчого кредиту.
При цьому відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про інший розмір заборгованості, її відсутність або неправильність здійсненого позивачем розрахунку.
Таким чином, надані позивачем докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для висновку про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі. Отже, доводи відповідача про відсутність доказів перерахування таких коштів суд оцінює критично.
Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги №01/09/21, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор набуває права грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами .
Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор передає новому кредитору права вимоги до позичальників у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу таких прав, а також відповідну документацію, що підтверджує наявність та розмір заборгованості.
На підтвердження переходу права вимоги до позивача у матеріалах справи містяться: договір про відступлення права вимоги (а.с.9 – 12), реєстр прав вимоги (а.с.13), платіжна інструкція щодо перерахування коштів за договором відступлення права вимоги (а.с.14), документи кредитної справи відповідача.
Згідно з реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги №01/09/21 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №6555380027.
Відповідно до зазначеного реєстру: сума видачі кредиту становить 102 630,95 грн, залишок заборгованості за тілом кредиту — 100 156,90 грн; залишок заборгованості за річними процентами — 0,20 грн; залишок заборгованості за щомісячними процентами — 596,20 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 100 753,29 грн.
При цьому реєстром прав вимоги визначено, що сума фінансування, сплачена новим кредитором первісному кредитору за відступлення права вимоги щодо відповідача, становить 97 603,17 грн.
Факт виконання сторонами договору відступлення права вимоги підтверджується платіжною інструкцією банку від 12.08.2022, згідно з якою здійснено перерахування грошових коштів із призначенням платежу: «перерахування коштів згідно договору про відступлення права вимоги №01/09/21».
Суд зазначає, що визначена сторонами у договорі сума фінансування є ціною договору відступлення права вимоги та не впливає на обсяг прав вимоги, що переходять до нового кредитора, оскільки новий кредитор набуває права вимоги до боржника у тому обсязі, який існував на момент переходу цих прав.
Надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують факт переходу до позивача прав вимоги за кредитним договором відповідача. Доказів недійсності договору відступлення права вимоги або відсутності переходу права вимоги щодо відповідача матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів суду не надано.
Таким чином суд дійшов висновку, що позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в тому обсязі і на тих умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Отже, після укладення договору відступлення права вимоги позивач набув усіх прав первісного кредитора за кредитним договором відповідача, у тому числі право вимагати від відповідача виконання зобов`язань та стягнення заборгованості у судовому порядку.
Враховуючи викладене, доводи відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги за кредитним договором є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 08 червня 2023 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 131 029,25 грн (а.с.15). Наданий розрахунок містить відомості щодо періодів нарахування процентів, залишку заборгованості, здійснених платежів. Суд перевірив зазначений розрахунок та дійшов висновку, що він відповідає умовам кредитного договору. Доказів, які б свідчили про погашення відповідачем заборгованості або неправильність здійсненого розрахунку, відповідачем суду не надано.
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для переходу права вимоги до позивача суд відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджується укладення договору відступлення права вимоги.
Посилання відповідача на недопустимість розрахунку заборгованості є необґрунтованими, оскільки розрахунок заборгованості підтверджується іншими письмовими доказами. Разом з тим суд перевірив доводи відповідача щодо розміру фактично отриманих коштів та включення до суми кредиту платежів на користь третіх осіб.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до статей 76–81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд виходить з того, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження укладення кредитного договору, надання кредитних коштів відповідачу, переходу права вимоги до позивача та наявності заборгованості за кредитним договором.
Натомість відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором.
Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору первісним кредитором відповідачу було надано кредитні кошти, що підтверджується наданими до суду доказами, зокрема платіжними документами та матеріалами кредитної справи. Таким чином первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором щодо надання кредитних коштів позичальнику.
Водночас відповідач, всупереч умовам укладеного кредитного договору, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, своєчасно кредитні кошти не повернув та проценти за користування кредитом у встановлені договором строки не сплатив, унаслідок чого утворилася заборгованість.
З огляду на встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, покладаються на іншу сторону.
Як убачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується відповідною квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с. 64, 89).
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, перевіривши доводи сторін та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76–81, 141, 263–265 ЦПК України, статтями 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України, - 

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Таксомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таксомбанк» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ: 09806443) заборгованість за кредитним договором №6555380027 від 30 квітня 2021 року у розмірі 131 029 (сто тридцять одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 25 копійок, що складається з: - 90 129 грн 45 коп. — заборгованість за тілом кредиту; - 40 888 грн 32 коп. — заборгованість за нарахованими щомісячними процентами; - 11 грн 48 коп. — заборгованість за річними процентами, а також судові витрати у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн - судового збору, а всього 134 057 (сто тридцять чотири тисячі п`ятдесят сім) грн..
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Повний текст складено 06.04.2026.

СУДДЯ: