ЄУН: 336/11792/25
Провадження №: 2/336/1094/2026 
25.02.26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Худіної О.О., за участю секретаря судового засідання Дорошенко К.В., без учасників провадження, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,-
В С Т А Н О В И В:
08.12.2025 до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав.
Позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки: ОСОБА_3 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька позивачки, ОСОБА_2 , про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізької області, зроблено відповідний актовий запис про народження № 1882 та видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила доньку, ОСОБА_3 , про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис про народження N? 953 від 02.08.2013 року та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , яка є моєю онукою.
Реєстрація народження дитини відбулася із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. 
30 серпня 2014 року донька позивачки ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис про шлюб N? 353. Відповідно, після укладення шлюбу, відповідачка змінила прізвище з дівочого « ОСОБА_2 » на прізвище взяте у шлюбі « ОСОБА_2 ».
Онука позивачки, ОСОБА_3 проживає з позивачкою з п`яти років, тобто більше ніж сім років і знаходиться на повному забезпеченні позивача.
З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, тобто з березня 2022 року, відповідачка по справі, ОСОБА_2 , виїхала за кордон, залишила дитину і на момент звернення до суду, вона жодного разу не бачилася та не спілкувалася з нею, не бере жодної участі у її вихованні та її духовному розвитку. Не відповідає на телефонні дзвінки та смс-повідомлення при переписці в месенджерах. 
ОСОБА_2 , взагалі не цікавиться як живе її дитина, чим займається її донька, яких вона досягла успіхів у навчанні, в занятті танцями та які вона має успіхи на сьогоднішній день, не кажучи вже про надання матеріальної допомоги на забезпечення життєдіяльності ОСОБА_3 , придбання одягу та продуктів харчування. Фінансовим утриманням та забезпеченням відповідної життєдіяльності онуки ОСОБА_3 , займається позивачка.
Наразі дитина, ОСОБА_3 обізнана щодо подання позову про позбавлення батьківських прав.
Наказом Служби (управління) у Справах дітей ЗМР N?4579 від 18.08.2025 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасово влаштована в родину бабусі, ОСОБА_1 .
Враховуючи те, що відповідач жодним чином не була позбавлена інформації стосовно міста перебування позивача та дитини, перешкод у спілкуванні з дитиною не існує, вказані обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківських обов`язків. 
На підставі вказаних обставин позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки: ОСОБА_3 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 справу передано в провадження судді Худіної О.О.
Ухвалою судді від 09.12.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розглядати її в порядку загального позовного провадження, а також дату, час та місце проведення підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 22.01.2026 підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті. 
Позивачка до суду не з`явилась, надала заяву про підтримання позову, розгляд справи просить проводити за її відсутність, не заперечує щодо винесення заочного рішення. 
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, заяв та клопотань не надходило, про причини неявки суд не повідомила.
Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування Парфенюк Л.П. надала до суду заяву про розгляд справи за їхню відсутність, підтримала позов, надала до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив не подав, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Характеристикою з місця проживання підтверджено, що ОСОБА_1 за час проживання у будинку зарекомендувала себе з виключно позитивного боку, за весь час проживання скарг від сусідів чи інших мешканців будинку на поведінку не надходило. Проживає зі своєю родиною: мати ОСОБА_9 та онучка - ОСОБА_3 . У сім`ї панує атмосфера взаєморозуміння та поваги.
Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянкою України, мати якої є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.07.2005 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №1882.
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 30.08.2014 відповідачка ОСОБА_2 уклала шлюб, актовий запис №353 в наслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_2 », вказане свідоцтво видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 02.08.2013 року виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 953, матір`ю якої зазначена ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки №04-18/7-1298 від 15.08.2017 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 15.08.2017 по теперішній час.
Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький приватний Монтессорі ліцей» від 14.08.2025 № 130 зазначено, що ОСОБА_1 , бабуся ОСОБА_3 , учениці 7 класу, є ключовим учасником у вихованні та освітньому процесі онуки. ОСОБА_1 щоденно супроводжує онуку до ліцею та забирає її після занять, демонструючи відповідальне ставлення до її безпеки та відвідування навчального закладу. Вона регулярно взаємодіє з педагогічним колективом, активно цікавиться успіхами ОСОБА_3 в навчанні та бере участь у шкільних заходах, що свідчить про її глибоку залученість у житті дитини. Бабуся забезпечує належний догляд, створює сприятливі умови для навчання та підтримує ініціативи ОСОБА_3 , сприяючи її емоційному, соціальному та академічному розвитку. Підтримка та активна участь ОСОБА_1 є визначальними для успішного виховання та навчання ОСОБА_3 .
На підставі довідки Закладу позашкільної освіти «Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району» від 15.08.2025 №116, зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є вихованкою підготовчої студії ансамблю народного танцю «Вихиляс» Закладу позашкільної освіти «Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району» Запорізької міської ради з 01 вересня 2019 року по теперішній час. Протягом усього періоду навчання та перебування в закладі, вихованням і піклуванням про ОСОБА_3 постійно займається її бабуся - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 регулярно підтримує зв`язок із педагогами та адміністрацією закладу, забезпечує відвідування занять онукою, бере активну участь у її освітній діяльності та сприяє всебічному розвитку дитини.
На підставі консультативного висновку педіатра від 28.08.2025 ОСОБА_3 загальний стан якої задовільний, на момент обстеження дитину привела бабуся ОСОБА_1 .
Відповідно до листа від Служби у справах дітей, розглянувши звернення ОСОБА_1 від 18.08.2025 №Л-782 повідомляє, що відповідно до наказу начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради прийнято рішення про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у родину ОСОБА_1 до прийняття рішення про його подальше влаштування.
Наказом від 18.08.2025 №4579 Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради за підписом начальника служби (управління) Наталії Сиворакша про тимчасове влаштування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наказано: тимчасово влаштувати малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в родину баби, ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення її подальшої долі.
Актом обстеження умов проживання від 18.08.2025 зазначено, що умови проживання добрі, будинок влаштований необхідними меблями, побутовою технікою. Наявне водопостачання, газопостачання, електропостачання.
Крім того, до матеріалів справи доданий Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із бабусею ОСОБА_1 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18.08.2025 складеного відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради встановлено, що малолітня дитина забезпечена всім необхідним. Має окрему кімнату, спальне місце, місце для сну, наявний одяг та взуття відповідно до вікових потреб.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, малолітня ОСОБА_3 повідомила членам комісії, що з матір`ю не спілкується. Всіма питаннями займається бабуся. Дівчинка дуже прив`язана до бабусі, хоче і надалі жити з нею. Мама виїхала за кордон у 2022 році, і відтоді ніяким чином не допомагає, не спілкується.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Зі слів ОСОБА_1 , її дочка перебуває за кордоном
та надала контактні номери телефонів за якими можна зв`язатися з нею.
09.01.2026 до відділу по Шевченківському району служби (управління)
у справах дітей Запорізької міської ради через мессенджер Viber надійшло пояснення від ОСОБА_2 (вх. 11-08/37). Відповідно до пояснення встановлено, що мати дівчинки згодна із позбавленням її батьківських прав та зазначає, що дитиною опікується бабуся, сама вона знаходиться за кордоном.
Вказані обставини підтверджуються й відомостями з Головного центру оброки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно з відповіддю відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виїхала за межі України 16.03.2022.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з синами, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан їхнього здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 СК України, відносно малолітньої доньки.
Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1 211,60 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав у відношенні малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,60 гривень 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою та фактично мешкає: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, буд. 34.
Рішення складене у повному обсязі та підписане 25 лютого 2026 року. 

Суддя О.О. Худіна