РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/2553/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до	ІНФОРМАЦІЯ_1 	
 	про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії відповідача, які виразилися у відмові у звільненні з військової служби на підставі абзацу “ж” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, за результатом розгляду його рапорту від 01.01.2026;
зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу на підставі абзацу “ж” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладеним 21.02.2023 строком на три роки під час дії воєнного стану. У зв`язку із закінченням строку контракту 20.02.2026 та відсутністю наміру продовжувати військову службу, 01.01.2026 подав рапорт про звільнення на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Однак відповідач листом від 15.01.2026 відмовив у звільненні, посилаючись на продовження дії контракту на період воєнного стану.
Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки законодавством передбачено виняток, який дозволяє звільнення у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, за відсутності волевиявлення на його продовження. Зазначає, що ним дотримано встановлену процедуру звільнення, а у відповідача відсутні дискреційні повноваження щодо відмови у такому звільненні.
У зв`язку з викладеним просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у звільненні та зобов`язати відповідача прийняти рішення про його звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Ухвалою від 16.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій прийнято до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №460/2553/26.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечив, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Зазначив, що позивач проходить військову службу в умовах особливого періоду та воєнного стану, під час якого діють спеціальні правила проходження служби. Відповідно до частини 8 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дія контракту військовослужбовців продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану.
На думку відповідача, право на звільнення за підпунктом «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 зазначеного Закону виникає лише після закінчення контракту, що в умовах воєнного стану означає фактичне припинення його дії після завершення особливого періоду. Оскільки на момент подання рапорту строк контракту не припинився, а був продовжений у встановленому законом порядку, підстав для звільнення позивача не існувало.
Крім того, відповідач зазначив, що позивач не дотримався вимог щодо строків подання рапорту про небажання продовжувати службу (не пізніше ніж за три місяці до закінчення контракту), а також добровільно погодився на умови контракту, які передбачають його продовження на період особливого періоду.
Вказав, що наказ про продовження строку контракту прийнято на підставі та в межах чинного законодавства, а дії відповідача відповідають вимогам законів України.
У зв`язку з викладеним просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
10.03.2026 до суду надійшла заява позивача, в якій він просив змінити предмет позову, зокрема, крім вже заявлених позовних вимог позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ від 22.01.2026 №130-ОС начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України “По особовому складу” в частині продовження дії контракту понад встановлений строки, з 20.02.2026 на період дії воєнного стану. Також позивач просив поновити строк звернення до суду з вказаною позовною заявою, оскільки про його існування він дізнався після отримання відзиву відповідача.
У вказаній заяві позивач зазначив, що після подання позову йому стало відомо про прийняття відповідачем наказу від 22.01.2026 №130-ОС, яким без його відома та всупереч поданому рапорту про звільнення продовжено строк дії контракту понад встановлений строк на період дії воєнного стану.
Вважає такий наказ протиправним, оскільки він прийнятий з порушенням норм матеріального права та всупереч його волевиявленню не продовжувати військову службу, а також спрямований на унеможливлення реалізації права на звільнення та виконання майбутнього судового рішення.
У зв`язку з цим позивач змінив предмет позову та просить суд, окрім первісних вимог, визнати протиправним і скасувати зазначений наказ, поновити строк на його оскарження, а також зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Ухвалою від 12.03.2026 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною вимогою про скасування наказу від 22.01.2026 №130-ОС в частині продовження строку дії контракту. Прийнято заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі №460/2553/26 для спільного розгляду з первісним позовом.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Інспектор прикордонної служби 3 категорії – номера обслуги групи станкових протитанкових гранатометів першого протитанкового відділення прикордонної протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 , військова частина НОМЕР_2 . 
21.02.2023 позивач уклав контракт з ВЧ НОМЕР_2 під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 р. № 2102-IX. 
Відповідно до п. 3 контракту визначено, що цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків установлених законодавством за погодженням сторін на 3 роки з 21 лютого 2023 року по 20 лютого 2026 року. 
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ від 21.02.2023 № 92-ОС «Про особовий склад» вирішено прийняти на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу: старшого солдата ОСОБА_1 , укласти контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 3 (три) роки.
01.01.2026 року позивач звернувся з рапортом до відповідача про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №08/5864/26-Вн від 15.01.2026 повідомлено: «Відповідно до абзацу 4 ч.8 ст.23 Закону N?2232-XII під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану. 3 огляду на викладене, у сержанта ОСОБА_2 відсутні підстави для звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону N2232-ХII.».
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.01.2026 №130-ОС продовжено дію контракту понад встановлені строки.
Вважаючи протиправними дії відповідача, які виразилися у відмові у звільненні з військової служби на підставі абзацу “ж” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, протиправним рішення про продовження дії контракту понад встановлені строки, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно статті 1 до Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент підписання контракту) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок зокрема, включає: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.
Згідно з частинами 1, 2, 14 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону (статті 19 Закону № 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 20 Закону № 2232-ХІІ на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби: військовослужбовці, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, особи рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі - на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Згідно з частинами 2, 3, пункту 2 частини 9 статті 23 Закону № 2232-ХІІ для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні:
для осіб рядового складу - 3 роки;
для осіб сержантського і старшинського складу - від 3 до 5 років;
Для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію та призначаються на посади, строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються відповідно до частини другої цієї статті.
Для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.
Під час дії особливого періоду, зокрема, для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:
3) з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;
у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;
у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;
військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;
один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;
військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;
ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України) (пункт 3 частини 5 статті 26 № 2232-ХІІ).
Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 23 № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент звернення із рапортом про звільнення) під час дії особливого періоду:
для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:
на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;
до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;
на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Згідно з підпунктом "ж" пункту 3 частини 5 статті 26 № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент звернення із рапортом про звільнення) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення)
За змістом пункту 17 Положення з громадянином, який вступає на військову службу, укладається контракт - письмова угода, укладена відповідно до вимог, визначених цим Положенням, між громадянином і державою, від імені якої виступає уповноважений орган Держприкордонслужби, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
З громадянином, який вступає на військову службу, можуть бути укладені такі види контрактів: контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу (додаток 1).
Право на укладення контракту про проходження військової служби та внесення змін до нього надається начальнику органу Держприкордонслужби, який має право видавати накази по особовому складу, - з усіма військовослужбовцями рядового складу, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цьому органі, а також із громадянами, які приймаються на військову службу до цього органу на посади осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу (підпункт 1 пункту 29 Положення).
Звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених частинами другою - шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", здійснюється начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби (підпункт 1 підпункт 270 Положення).
Відповідно до пункту 273 вказаного Положення начальники органів Держприкордонслужби відповідно до наданих їм прав зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі, або тих, що не виявили бажання укладати новий контракт.
Документи на звільнення з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або в яких закінчується строк дії контракту, надсилаються для розгляду посадовим особам, які мають право їх звільняти, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту. Наказ про звільнення таких військовослужбовців повинен бути виданий не пізніше ніж за місяць до досягнення граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту.
Суд зазначає, що спірним питанням у даній справі є наявність у позивача права на звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ.
Відповідно до частини 2 статті 58 Закону України «Про правотворчу діяльність» норми нормативно-правового акта поширюються на суспільні відносини, що виникли до дня набрання ним чинності та продовжують існувати на день набрання ним чинності, з дня набрання чинності цим нормативно-правовим актом.
Так, між сторонами, після укладення позивачем відповідного контракту виникли правовідносини щодо проходження позивачем військової служби які тривали станом на момент викладення підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ у відповідній редакції у редакції Закону № 3633-ІХ.
Верховний Суд у постанові від 19.09.2024 у справі № 120/10413/22 зазначив, що новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності; якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.
Застосування стосовно триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, допускається за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.
При цьому адміністративні суди оцінюють законність рішень суб`єктів владних повноважень виключно з точки зору законодавства, яке діяло на момент відповідного звернення та прийняття таких рішень.
Таким чином до спірних правовідносин належить застосовувати пряму дію норми у часі, а саме у тій редакції, яка була чинною на момент розгляду відповідачем рапорту позивача від 01.01.2026.
Підпункт ж п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232 викладено у редакції Закону № 3633-ІХ: у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Згідно п. 1 розділу II. Прикінцеві та перехідні вказаного закону положення останнього набирають чинності через один місяць з дня, наступного за днем його опублікування, крім абзаців дванадцятого і тринадцятого підпункту 2 пункту 8 розділу I цього Закону (щодо внесення змін до частин четвертої і п`ятої статті 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"), які набирають чинності через вісім місяців з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.
Отже, станом на 01.01.2026 позивач мав право на звільнення зі служби за пп. ж п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232 (як такий, що уклав контракт під час дії воєнного стану), яке він і реалізував, звернувшись до керівництва відповідача із дотриманням п. 270 Положення № 1115/2009.
Окрім того, зміни внесені до Закону № 2232 Законом № 3633-ІХ гармонізували між собою положення пп.2) п.8 ст. 23 та пп. ж п. 3 ч. 5 ст. 26, а саме для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Суд зазначає, що за наслідками розгляду рапорту позивача від 01.01.2026 відповідачем надіслано лист №08/5864/26-Вн від 15.01.2026, яким фактично відмовлено у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Враховуючи викладене та встановлені обставини у справі, суд вважає на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати протиправною відмову відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, що викладена у листі від №08/5864/26-Вн від 15.01.2026, визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «По особовому складу» від 22.01.2026 №130-ОС в частині продовження дії контракту понад встановлений строки сержанту ОСОБА_1 , з 20 лютого 2026 року на період дії воєнного стану, зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 01.01.2026 щодо звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу на підставі абзацу “ж” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, що викладена у листі від №08/5864/26-Вн від 15.01.2026.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «По особовому складу» від 22.01.2026 №130-ОС в частині продовження дії контракту понад встановлений строки сержанту ОСОБА_1 , з 20 лютого 2026 року на період дії воєнного стану.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.01.2026 щодо звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу на підставі абзацу “ж” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) 

Повний текст рішення складений 09.04.2026.

Суддя       Олег ГРЕСЬКО