ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/6354/25 
№ провадження 2/646/1216/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.26      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі 
головуючої судді Іщенко О. В., 
секретар судового засідання Кочитова Я. О., 
учасники справи: 
представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» Андрущенко М. В.,
відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянувши відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ: 
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі 
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» в особі представника Андрущенка М. В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 800,00 гривень.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 6915190125, який разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.11.2024, складають єдиний договір, у якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальниця була попередньо ознайомлена.
Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно із вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі 10 000,00 гривень, шляхом перерахунку на вказаний позичальником рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ), на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно із пунктами 2.6.1., 4.1.-4.2. та 4.4. цього договору, його додатків.
Основні умови договору щодо надання коштів у позику: тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів; дати надання кредиту - 31.01.2025 року або наступний за ним календарний день; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка становить 1,0 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5. цього договору; товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором; комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту.
Позивач зазначає, що перерахування позичальниці кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень в рамках виконання умов договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачкою під час укладання договору, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, а також довідкою про успішність здійснення перерахування коштів, як операції з використанням платіжного сервісу «EasyPay», із зазначенням найменування отримувача кредитних коштів, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансовою компанією «Контрактовий дім».
Квитанція «EasyPay» до платіжної інструкції № 20119-1354-185806634 (ID платежу: 1550772857) про перерахування коштів від 31.01.2025, на переконання позивача, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру позичальника та скороченого рахунку отримувача.
Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Контрактовий дім» співпрацює з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг в системі «EasyРау» (небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні), укладення якого передбачено частинами першою та другою статті 29 Закону України «Про платіжні послуги».
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», як позикодавець, свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень.
Відповідачка, усупереч умовам договору позики, зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, внаслідок чого станом на дату звернення до суду її заборгованість за договором становить 25 800,00 гривень та складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 000,00 гривень, заборгованості за процентами у сумі 14 300,00 гривень та заборгованості зі сплати комісії у сумі 1 500,00 гривень, яку позивач, керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 626, 628, 1049 та 1050 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.
Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідачки суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
Окрім того, ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» докази, необхідні для повного та всебічного з`ясування обставин справи.
06 жовтня 2025 року Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» надіслано на адресу суду інформацію, що витребовувалась.
У судові засідання, представник позивача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином; у позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачка у судові засідання не з`явилась, про дату та час їх проведення повідомлялась належним чином, заяв/клопотань на адресу суду від неї не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідачки у судові засідання та не повідомлення нею про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
31 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 дистанційно, у вигляді електронного документа, укладено договір надання грошових коштів у кредит № 6915190125.
У розділі 2 договору сторони, зокрема, погодили, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якого забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході в особистий кабінет, в порядку, передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/бо протягом періоду обслуговування в товаристві.
На умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 гривень.
Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж за періодом внесення 30 дні(в).
Тип процентної ставки - фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процента ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5 договору та становить 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. 0,87 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат, яка настане раніше).
Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту.
У пункті 3.1 договору сторони погодили, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .
Договір надання грошових коштів у кредит № 6915190125 підписано ОСОБА_1 31.01.2025 за допомогою одноразового ідентифікатора «1655», надісланого на номер телефона НОМЕР_2 .
У додатку № 1 до договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 сторони погодили графік та розмір щомісячних платежів за цим договором.
Того ж дня відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту, згідно із яким основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 10 000,00 гривень; строк кредитування - 360 днів.
У якості інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача зазначено таке: процентна ставка, відсотків річних - процентна ставка стандартна: протягом перших 180 днів - 1 %, починаючи з 181 дня по 360 день дії договору 0,87 %; річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 356,49 %; тип процентної ставки - фіксована; платежі за супровідні послуги третіх осіб, обов`язкові для укладення договору/отримання кредиту - комісія за надання крелиту у розмірі 1 500,00 гривень.
Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що датою надання інформації є 31.01.2025, інформація зберігає чинність та є актуальною до дати припинення договору.
На підтвердження своїх вимог позивачем також надано Правила надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС».
Факт перерахування відповідачці кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень на виконання умов договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 позивач підтверджує, зокрема, квитанцією до платіжної інструкції № 20119-1354-185806634, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансовою компанією «Контрактовий дім». 
Зі змісту вказаного документа встановлено, що 31.01.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» було ініційовано переказ грошових коштів у розмірі 10 000,00 гривень на картку № НОМЕР_1 .
З наданої Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» інформації убачається, що платіжна картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 .
Виписка за договором № б/н за період з 31.01.2025 по 03.02.2025 підтверджує здійснення операцій та відображає рух грошових коштів за вказаною банківською карткою.
Зі складеного позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 23.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 6915190125 від 31.01.2025 становить 25 800,00 гривень та складається з: заборгованості за кредитом у сумі 10 000,00 гривень, заборгованості за процентами у сумі 14 300,00 гривень та заборгованості зі сплати комісії у сумі 1 500,00 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», як кредитодавцем, та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг. 
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються учасниками цивільної справи. 
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спіних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 у розмірі 25 800,00 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідачки тим, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» було укладено кредитний договір, який відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на її номер телефону.
Судом встановлено, що договір надання грошових коштів у кредит № 6915190125 та додаток № 1 до нього підписано відповідачкою 31.01.2025 за допомогою одноразового ідентифікатора «1655», відправленого на номер телефона НОМЕР_2 .
У пункті 3.1 вказаного вище договору сторони погодили, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .
Наданою Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» інформацією підтверджується, що платіжна картка № НОМЕР_1 була емітована установою на ім`я ОСОБА_1 .
З виписки за договором № б/н за період 31.01.2025 по 03.02.2025 встановлено, що 31.01.2025 на платіжну картку № НОМЕР_1 було зараховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень, якими відповідачка у подальшому активно користувалась: знімала готівку, здійснювала грошові перекази та інші фінансові операції.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень, а також з огляду на те, що відповідачка активно користувалась кредитними коштами, суд дійшов висновку, що вона фактично отримала кредитні кошти у зазначеному розмірі.
Стосовно розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки, суд зазначає таке.
Як убачається з матеріалів позовної заяви, у договорі надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 сторони погодили строк дії цього договору тривалістю 360 днів.
Аналогічний строк дії договору визначено і розділом 3 паспорту споживчого кредиту.
У додатку № 1 до договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 датою повернення позичальником наданого кредиту у розмірі 10 000,00 гривень визначено 26.01.2026.
Однак, позивач, звертаючись до суду із позовною заявою 30.06.2025 заявляє вимогу про стягнення з ОСОБА_1 всієї суми кредиту, наданої їй за умовами вказаного вище договору.
Відповідно до пункту 6.4 договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником товариству) та/або шляхом СМС-повідомлення на номер телефону позичальника зазначений в договорі або в його особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом договору на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником або зазначені ним в особистому кабінеті). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення.
У даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів (в тому числі і всіх платежів передбачених даним договором) протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що позичальник усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення), у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги (повідомлення), повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.
Положеннями частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Суд зазначає, що позовна вимога про повернення всієї суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 року, строк сплати якої встановлений 26.01.2026, станом на дату звернення позивача до суду, 30.06.2025, не закінчився.
Матеріали справи не містять доказів виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» вимог пункту 6.4 договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 та направлення відповідачці вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі.
З урахуванням встановлених обставин, без виконання вимог пункту 6.4 договору та у відповідності до положень частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту у розмірі 10 000,00 гривень, строк сплати якого станом на час звернення до суду не настав, є передчасною та задоволенню не підлягає.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитним коштами суд зазначає таке.
У пункті 2.6 договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 сторони погодили, що стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку, вказаного у пункті 2.5 цього договору, та становить 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, у період з 31.01.2025 по 22.06.2025 включно позивачем нараховувались відсотки за користування кредитними коштами за відсотковою ставкою 1 % в день.
Наведений розрахунок заборгованості включає всі необхідні складові та проведений відповідно до умов договору, виходячи з процентної ставки 1 % за кожен день користування коштами та кількості днів прострочення виконання зобов`язання по 22.06.2025, що становить 143 дні. 
Зазначений розрахунок відповідає заявленій позовній вимозі щодо стягнення з відповідачки заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 14 300,00 гривень, тому, позовна заява у цій частині підлягає задоволенню.
Стосовно вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 2.7 договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту.
Пунктом 4) частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно із положеннями частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно із положеннями частин першої, другої, п`ятої та сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 15 % від суми наданого кредиту, встановлена пунктом 2.7 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. 
Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. 
Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 31 травня 2023 року.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Оскільки положення договору надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31.01.2025 стосовно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 500,00 гривень суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованості зі сплати комісії у розмірі 1 500,00 гривень.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Так, з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14 300,00 гривень, тоді як у задоволенні позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 10 000,00 гривень та комісії за надання кредиту у розмірі 1 500,00 гривень слід відмовити.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що за результатами розгляду справи позовна заява підлягає частковому задоволенню, суд, керуючись положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, уважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 342,49 гривень, як частина судових витрат, понесених позивачем при поданні позовної заяви.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 281, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ: 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість зі сплати відсотків за договором надання грошових коштів у кредит № 6915190125 від 31 січня 2025 року у розмірі 14 300 (чотирнадцять тисяч триста) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 49 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст заочного рішення складено 11 лютого 2026 року. 
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», ЄДРПОУ: 44127243, місцезнаходження: вулиця Болсуновська, будинок 8, місто Київ, 01104; номер телефона: +380665085439, email: support@finsfera.ua;
Представник позивача: Андрущенко Михайло Валерійович, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: вулиця Жилянська, будинок 68, офіс 317, місто Київ, 01033, адреса для листування: вулиця Болсуновська, будинок 8, місто Київ, 01104; номер телефона: НОМЕР_5 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_2 , email: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суддя О. В. Іщенко