ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2026 р. Справа№ 911/2644/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ткаченка Б.О.
суддів: Гаврилюка О.М. 
Суліма В.В. 

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.04.2026:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" 
на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2025
у справі №911/2644/25 (суддя - Черногуз А.Ф.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоглобал" 
про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення з приміщення, 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" (надалі також - позивач, ТОВ "Медіпромтек", скаржник) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоглобал" (надалі також - відповідач, ТОВ "Біоглобал"), у якій позивач просить суд: зобов`язати ТОВ "БІОГЛОБАЛ" в примусовому порядку усунути перешкоди у користуванні власністю ТОВ "МЕДІПРОМТЕК" шляхом виселення з приміщення, яке знаходиться за адресою: вул. Стельмаха, 9, м. Ірпінь, Київська область, 08200, загальною площею 371, 64 м2 (офісне приміщення - 33,83 м2, виробниче приміщення - 212,81 м2, складське приміщення - 115 м2).
Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 21.09.2023 між сторонами укладено договір оренди приміщень № 21/09/2023-1. У зв`язку з несплатою орендних платежів позивач 26.09.2024 надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору. Позивач вважає, що з моменту направлення такого повідомлення договір є припиненим, а подальше користування приміщенням відповідачем є безпідставним. 
Як обґрунтування позову позивач також посилається на преюдиційність рішення у справі № 910/12469/24, яким стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати, а також підтверджено факт направлення та отримання повідомлення про розірвання договору.
У зв`язку з цим позивач просить виселити відповідача з приміщення та усунути перешкоди у здійсненні права власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі №911/2644/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що надіслане ТОВ "Медіпромтек" повідомлення №1 від 26.09.2024 про розірвання договору оренди приміщення №21/09/2023-1 від 21.09.2023 було підписане виключно Генеральним директором товариства Черепанем М.В., без обов`язкового співпідпису Директора Волошка І.І. , що прямо суперечить положенням Статуту та вимогам чинного законодавства. У зв`язку з цим таке повідомлення є нікчемним, не створює юридичних наслідків та не породжує припинення договірних правовідносин сторін. Відтак, Договір оренди від 21.09.2023 №21/09/2023-1 залишається чинним, а користування відповідачем приміщенням здійснюється на правових підставах, що унеможливлює задоволення позовних вимог про виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 07 жовтня 2025 року по справі №911/2644/25. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Медіпромтек" в повному обсязі. Стягнути з ТОВ "Біоглобал" судові витати, які пов`язані з розглядом справи. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову виключно з підстав аналізу повідомлення, незважаючи інші докази у справі та незважаючи на порушення чинного законодавства Відповідачем, який фактично позбавляє можливості Позивача в законному порядку користуватися своїм власним майном.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та письмові пояснення учасників апеляційного провадження
24.11.2025 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що суд першої інстанції правильно повно та об`єктивно розглянув справу на підставі наявних доказів в матеріалах справи та ухвалив законе рішення від 07.1072025 року по справі № 911/2644/25, у зв`язку з чим доводи апелянта підлягають відхиленню.
02.02.2026 через відділ документального забезпечення від позивача надійшли письмові пояснення щодо підтвердження повноважень адвоката та законності представництва ТОВ «МЕДІПРОМТЕК», які залишені колегією суддів без розгляду як такі, що підписані неуповноваженою особою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі №911/2644/25. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі №911/2644/25. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 15.01.2026. Витребувано невідкладно матеріали справи №911/2644/25 з суду першої інстанції.
15.01.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 22.01.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 відкладено розгляд справи №911/2644/25 на 05.02.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 розгляд апеляційної Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі №911/2644/25 призначено на 02.04.2026.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання 
Представник відповідача з`явився у судове засідання 02.04.2026 та надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.
ОСОБА_2 з`явився у судове засідання 02.04.2026 але приймав участь у судовому засіданні у якості вільного слухача, з огляду на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень останнього як представника позивача.
Також колегія суддів звертає увагу на таке.
Ордер, що підтверджує повноваження адвоката на надання правничої допомоги, оформлюється виключно на підставі вже укладеного договору (письмового або, у виключних випадках, усного) відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Він не замінює договір, а є документом, що посвідчує повноваження.
Оскільки, як повідомлено представником відповідача та не спростовано позивачем, що договір про надання правової/правничої допомоги б/н від 15.01.2026 підписано виключно генеральним директором позивача, що суперечить пункту 54 Статуту позивача, ордер виданий на підставі такого договору не може бути належним на допустимим доказом наявності повноважень у ОСОБА_2 представляти інтереси позивча в межах даної справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 21.09.2023 між ТОВ "Медіпромтек" (Орендодавець) та ТОВ "Біоглобал" (Орендар) було укладено договір оренди приміщення № 21/09/2023-1, згідно з умов якого:
в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування приміщення, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому Договорі (надалі іменується "Приміщення"), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату (надалі Договір). Пунктами 1.2. - 1.5. Договору визначено, що адреса приміщення, що орендується: Україна, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9. Офісне приміщення 33,83 м2 (експлікація приміщення, що є Додатком до Договору, додається) - вартістю 250 грн/м2 (у т.ч. ПДВ). Виробниче приміщення 212,81 м2 (експлікація приміщення, що є Додатком до Договору, додається) - вартістю 120 грн/м2 (у т.ч. ПДВ). Складське приміщення 115 м2 (експлікація приміщення, що є Додатком до Договору, додається) - вартістю 120 грн/м2 (у т.ч. ПДВ) (п. п. 1., 1.2.,1.3, 1.4., 1.5 Договору);
- приміщення, що орендується, надається орендарю для виробничих потреб (2.1. Договору);
- приміщення та майно, що орендуються, повинні бути передані Орендодавцем та прийняті Орендарем протягом 3 днів. Датою договору підписується попередній Акт прийому-передачі та передаються ключі від приміщення, що орендується. Після завершення ремонту Орендодавець та Орендар підписують заключний Акт прийому-передачі (п.п. 3.1., 3.2. Договору);
- орендодавець зобов`язаний: - забезпечувати безперешкодне використання Орендарем Приміщення та майна, що орендується на умовах цього Договору; - не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендарю користуватися орендованим Майном на умовах цього Договору (5.1. Договору);
- орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцеві, орендоване приміщення та майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна (п. 6.1. Договору);
- строк цього Договору починає свій перебіг з 21 вересня 2023 року та закінчується 31 серпня 2026 року (у редакції Додаткової угоди №2 від 06.08.2024). Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін Договору у разі невиконання іншою стороною обов`язків передбачених цим Договором. Орендодавець чи Орендар має право розірвати цей Договір попередивши іншу Сторону за один місяць наперед (п.п. 9.3., 9.5., .9.6. Договору).
26.09.2024 ТОВ "Медіпромтек", з посиланням на п. 9.5. договору, на електронну адресу ТОВ "БІОГЛОБАЛ" (ceo.bioglobal@gmail.com) направлено повідомлення про розірвання договору, в зв`язку із несплатою орендних платежів, позивач зазначив, що договір вважається розірваним з дати отримання повідомлення, та просив звільнити приміщення і сплатити заборгованість у розмірі 225741,70 грн протягом 5 календарних днів з дати отримання вказаного повідомлення.
Водночас, відповідач обов`язок, передбачений п. 6.1. Договору, повернути орендоване майно не виконав та продовжує користуватись спірним приміщенням, без правових на те підстав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить суд виселити відповідача з приміщення та усунути перешкоди у здійсненні права власності.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 
Частина 1 ст. 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
На підставі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Стаття 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Частина 1, 5 ст. 762 ЦК України встановлює, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.
Відповідно з ч. 1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Стаття 785 ЦК України визначає, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Позивач, посилаючись на порушення відповідачем істотних умов Договору оренди приміщення №21/09/2023-1 від 21.09.2023 щодо своєчасної сплати орендних платежів, направив 26.09.2024 на електронну адресу відповідача повідомлення №1 про розірвання зазначеного договору та вимогу звільнити (повернути) орендоване приміщення відповідно до пунктів 6.1 та 9.5 Договору.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 30.01.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 у справі №910/12469/24, з відповідача на користь позивача стягнуто 273536,40 грн заборгованості з орендної плати. Зазначене підтверджує факт порушення відповідачем обов`язку, передбаченого пунктом 4.2 Договору, щодо сплати орендної плати.
Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Пунктом 9.5 Договору передбачено право кожної зі сторін вимагати розірвання договору у разі невиконання іншою стороною взятих на себе зобов`язань.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві майно у стані, в якому воно було одержано, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором.
Частина перша статті 391 Цивільного кодексу України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, саме припинення договору оренди є передбаченою законом підставою для повернення орендованого майна його власнику.
З огляду на викладене, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів констатує, що для вирішення даного спору треба надати правову оцінку повідомленню позивача від 26.09.2024 №1 про розірвання договору оренди приміщення №21/09/2023-1 від 21.09.2023 та встановити наявність або відсутність підстав для припинення зазначеного договору.
Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи або безпосередньо його єдиний учасник - фізична особа у разі прийняття таким учасником рішення про це та після внесення відповідних відомостей до єдиного державного реєстру.
Згідно з ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути "правління", "дирекція" тощо.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа учасників юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.
Відповідно до ст. 28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.
Положеннями ч.ч. 1-8 ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад. Назвою колегіального виконавчого органу є "дирекція", а його голови - "генеральний директор", якщо статутом не передбачені інші назви. Обрання членів колегіального виконавчого органу та його голови здійснюється голосуванням щодо кожного кандидата окремо, якщо статутом не передбачено обрання членів виконавчого органу та його голови списком, кумулятивним голосуванням чи в іншому порядку. Для прийняття рішень з питань, які віднесені до компетенції виконавчого органу, але виходять за межі звичайної щоденної діяльності товариства, голова колегіального виконавчого органу зобов`язаний скликати засідання виконавчого органу. Статутом товариства можуть встановлюватися обмеження щодо суми, типу, предмета правочинів, для прийняття рішення щодо яких голова колегіального виконавчого органу має скликати засідання виконавчого органу товариства. Порушення вимог цієї частини головою виконавчого органу є підставою для розірвання з ним цивільно-правового або трудового договору (контракту). Рішення колегіального виконавчого органу приймаються більшістю голосів усіх його членів. Статут товариства може містити перелік питань, прийняття рішення щодо яких вимагатиме більшої кількості голосів.
Положенням п.п. 48., 49., 53., 54., 55. статуту ТОВ „Медіпромтек", затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Медіпромтек", оформленого протоколом № 03/21 від 08.04.2021 (надалі - Статут) передбачено, що виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є колегіальний орган - Дирекція Товариства, до складу якої входять Генеральний Директор та Директор. Генеральний Директор та Директор є посадовими особами Товариства. Директор виконує такі функції: 1) спільно із Генеральним директором: є розпорядником майна та коштів Товариства, затверджує та виконує кошторис, укладає угоди, видає доручення, відкриває та закриває банківські рахунки; 2) затверджує підписом усі документи фінансового, матеріального, майнового, розрахункового та кредитного характеру, котрі є основою бухгалтерських записів, у тому числі угоди, зобов`язання, звіти та баланси; 3) зберігає круглу печатку Товариства та відповідає перед Загальними зборами учасників за її збереженість. Право підпису векселів, грошових зобов`язань, а також будь-якого роду правочинів та (або) угод від імені Товариства має Дирекція, тобто спільно Генеральний директор і Директор Товариства, а також, на підставі відповідного рішення Загальних зборів учасників, інші особи, уповноважені довіреністю. Генеральний Директор або Директор не мають права самостійно (діючи окремо один від одного), якщо немає спеціального погодження Загальних Зборів учасників, вчиняти від імені Товариства будь-які правочини та (або) укладати від імені Товариства будь-якого роду угоди, підписувати векселі, грошові зобов`язання, розпоряджатися коштами та (або) майном Товариства, зокрема коштами на поточних (банківських) рахунках Товариства. Вищезазначені правочини та (або) угоди вступають в дію, а Товариство набуває прав і обов`язків по таких правочинах (угодах) лише з моменту їх затвердження спільним підписом Генерального директора та Директора Товариства або рішенням Загальних зборів учасників.
Як вбачається із договору оренди приміщення № 21/09/2023-1 від 21.09.2023 та додаткової угоди № 2 до Договору оренди приміщення № 21/09/2023-1 від 06.08.2024, дані угоди були укладені спільно Генеральним Директором ТОВ „Медіпромтек" - Черепанем М. В. та Директором ТОВ „Медіпромтек" - Волошком І. І., що відповідає та не порушує положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", інших нормативно-правових актів та Статуту.
Водночас, як вбачається із матеріалів справи та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, що повідомлення № 1 від 26.09.2024 про розірвання договору оренди приміщення №21/09/2023-1 від 21.09.2023 було підписане самостійно (діючи окремо від Директора) Генеральним Директором ТОВ „Медіпромтек" - Черепанем М. В., що не відповідає та суперечить положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", інших нормативно-правових актів та Статуту товариства.
Згідно з частинами 1-2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Положеннями частин 1-2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 до ст. 628 ЦК УКраїни зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Аналогічна правова позиція вкладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.05.2020 у справі № 910/12279/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Положеннями ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до положень статуту ТОВ „Медіпромтек", повідомлення № 1 від 26.09.2024 про розірвання договору оренди приміщення № 21/09/2023-1 від 21.09.2023 підлягає спільному узгодженню та спільному підписанню Генеральним Директором ТОВ „Медіпромтек" - Черепаньом М. В. та Директором ТОВ „Медіпромтек" - Волошком І. І., а тому колегія суддів констатує, що надіслане повідомлення № 1 від 26.09.2024 про розірвання договору оренди приміщення № 21/09/2023-1 від 21.09.2023, що було підписане самостійно (діюче окремо від Директора) Генеральним Директором ТОВ „Медіпромтек" - Черепаньом М. В. суперечить положенням ЦК України, ГК України, Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", інших нормативно-правових актів та Статуту товариства та є нікчемним і не створює жодних юридичних наслідків.
Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Принагідно колегія суддів звертає увагу, що даний факт також був встановлений в процесі розгляду справи №911/3085/24 за позовом ТОВ „Біоглобал" до ТОВ „Медіпромтек" про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні орендованим приміщенням за Договором № 21/09/2023-1 від 21.09.2023. Рішенням суду від 09.04.2025 позовні вимоги задоволені повністю та зобовя`зано ТОВ „Медіпромтек" усунути перешкоди у користуванні орендованим приміщенням, ТОВ „Біоглобал" на підставі договору оренди приміщення № 21/09/2023-1 від 21.09.2023 та додаткової угоди № 1 до нього від 21.09.2023, шляхом надання вільного доступу позивачу та його працівникам до орендованого приміщення за адресою: м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9, загальною площею 361,64 м2 (офісне приміщення - 33,83 м2, виробниче приміщення - 212,81 м2, складське приміщення - 115 м2) і дане рішення має преюдиційне значення згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України.
Скаржник також посилається на преюдиційність рішення у справі № 910/12469/24, яким стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати, а також підтверджено факт направлення та отримання повідомлення про розірвання договору.
Дослідивши зміст даного рішення, колегія суддів констатує, що з мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що судом було встановлено лише факт направлення позивачем письмового повідомлення про розірвання договору та наявність заборгованості зі сплати орендної плати. Разом з тим, у межах справи № 910/12469/24 суд не досліджував правову природу, дійсність чи належність вказаного повідомлення як підстави припинення договірних відносин, не надавав йому правової оцінки та не вирішував питання про припинення дії договору
Крім того, з огляду на обставини викладені у рішеннях у справі № 911/3085/24 між тими ж сторонами колегія суддів стверджує про наявність фактів перешкоджання позивачем у здійсненні права користування відповідачем (Товариство з обмеженою відповідальністю "Біоглобал") орендованими за спірним договорм приміщеннями, що вказує на ознаки недобросовісності Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" в процесі виконання договору оренди.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України преюдиційне значення мають лише ті факти, які безпосередньо встановлені судом та були предметом дослідження і правової оцінки. Оскільки у справі № 910/12469/24 правові наслідки направлення повідомлення про розірвання договору судом не оцінювалися, висновки щодо дійсності чи правомірності розірвання договору не робилися, таке рішення не може мати преюдиційного значення в цій частині для розгляду даної справи.
Отже, преюдиційними для цього провадження можуть вважатися виключно встановлені факти: - сам факт направлення повідомлення; - наявність заборгованості відповідача за договором.
У решті - зокрема щодо правової оцінки повідомлення як належного способу розірвання договору - рішення у справі № 910/12469/24 не створює обов`язковості для суду у цьому спорі і не перешкоджає самостійному з`ясуванню відповідних правовідносин.
Підсумовуючи вищевекладене, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки надіслане ТОВ "Медіпромтек" повідомлення №1 від 26.09.2024 про розірвання договору оренди приміщення №21/09/2023-1 від 21.09.2023 було підписане виключно Генеральним директором товариства Черепанем М.В., без обов`язкового співпідпису Директора Волошка І.І. , що прямо суперечить положенням Статуту та вимогам чинного законодавства. У зв`язку з цим таке повідомлення є нікчемним, не створює юридичних наслідків та не породжує припинення договірних правовідносин сторін. Відтак, Договір оренди від 21.09.2023 №21/09/2023-1 залишається чинним, а користування відповідачем приміщенням здійснюється на правових підставах, що унеможливлює задоволення позовних вимог про виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.
Стосовно твердження скаржника, а саме: «Також судом першої інстанції не взято до уваги те, що Повідомлення №1 від 26.09.2024 року про розірвання договору оренди приміщення № 21/09/2023-1 від 21.09.2023 підписане уповноваженою на те особою.
На момент направлення повідомлення Генеральний директор Черепань М.В. діяв від імені ТОВ «Медіпромтек» як голова виконавчого органу, на підставі Статуту та рішення загальних зборів, і був зареєстрований у ЄДР як особа, уповноважена діяти від імені товариства.
Відповідно до частини 4 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
Ці відомості мають публічний характер, а тому контрагенти мають покладатися наних. Суд не перевірив інформацію з ЄДР та безпідставно обмежив повноваження Генерального директора з посиланням на внутрішні положення Статуту.» колегія суддів зазначає таке.
Відповідачем до відзиву на позов до суду першої інстанції надавався витяг з ЄДРПОУ по ТОВ «МЕДІПРОМТЕК» № 446756866869. У даному витязі в графі Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи:
Керівник: ЧЕРЕПАНЯ МИХАЙЛО ВЯЧЕСЛАВОВИЧ
Дата призначення (набуття повноважень): 26.04.2018
Обмеження щодо представництва: ЗГІДНО СТАТУТУ
Представник: ВОЛОШКО ІВАН ІГОРОВИЧ
Дата призначення (набуття повноважень): 20.08.2018
З вищевикладено вбачається, що судом першої інстанції належним чином оцінено докази та зроблено правомірні висновки.
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених у апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скаргзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2025 у справі №911/2644/25, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2025 у справі №911/2644/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2025 у справі №911/2644/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек".
4. Матеріали справи №911/2644/25 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено та підписано 09.04.2026.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко 

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім