Справа № 172/2007/25
Провадження 2/172/878/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

25.03.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді – Філіппова Є.Є. за участі секретаря судового засідання – Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічним засобом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Попаснянської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності, - 
В С Т А Н О В И В
До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів ОСОБА_3 вказує, що в липні 1996 року ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до поставленої відмітки на правовстановлюючому документі, право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації, записане 15.07.1996 року в реєстрову книгу № 2026.
Зазначене нерухоме майно було придбано в шлюбі, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Цей факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 19.02.1983 р. Таким чином, будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є спільна сумісна власність чоловіка і дружини.
У липні 2022 року, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну та активними бойовими діями на території м. Попасна Луганської області, позивачі були вимушені евакуюватися із вказаного населеного пункту, а їх будинок зазнав пошкоджень внаслідок воєнних дій.
З метою реєстрації права власності на житловий будинок та отримання компенсації за її пошкодження, позивач 1 звернувся до державного реєстратора 25.02.2025 із заявою про реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Проте, у здійсненні реєстрації права власності було відмовлено з тих підстав, що державний реєстратор не отримав підтвердження інформації від БТІ, яке проводило реєстрацію права власності до 01 січня 2013 року про зареєстровані права на вищевказаний житловий будинок. У зв`язку з чим позивачі позбавлені можливості розпоряджатися своїм нерухомим майном та отримати компенсацію за пошкодження свого житла, що порушує їх право власності.
Як зазначено в рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79128414 від 27 травня 2025 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно було направлено запит до Попаснянської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області щодо надання відомостей про реєстрацію права власності на заявлений об`єкт нерухомого майна.
05.03.2025 за № 01.03-03/28 року державним реєстратором було отримано відповідь, в якій відповідач повідомив наступне: «надання інформації не є можливим, оскільки архіви Попаснянського бюро технічної інвентаризації наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, їх місцезнаходження та стан збереження невідомі».
Крім того, в рішенні від 27.05.2025 № 79128960 державний реєстратор зазначає, що в договорі купівлі-продажу житлового будинку зазначена лише житлова площа 15,0 кв. м. Однак відсутня інформація щодо загальної площі. 
При зверненні із заявою до державного реєстратора позивач 1 надав технічний паспорт на будинок, в якому зазначена загальна площа будинку 26,3 кв. м. в тому числі житлова 15,0 кв. м. Але цей документ державним реєстратором не взятий до уваги. Просять суд визнати за ними право спільної сумісної власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею – 26,3 кв. м., житловою площею – 15,0 кв. м.
Ухвалою від 20.08.2025 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Представник позивачів ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи у відсутність позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи у її відсутність не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши в результаті всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів, кожного з огляду їх належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - їх достатності та взаємозв`язку, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.07.1996 року № 2741 вбачається, що житловий будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до поставленої відмітки на договорі купівлі-продажу житлового будинку, право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації від 15.07.1996 № 4838, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до технічного паспорта від 27.06.1996 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок, загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 36,1 кв.м., що складається з коридору (А-1, 1), кухні (2), кімнати (3), кімнати (4), кімнати (5) та тамбура (І).
Відповідно до довідки від 13.07.2022 року № 1240-5001867644 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до довідки від 13.07.2022 року № 1240-5001867538 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 41 Конституції України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У відповідності до ЦК України передбачено, що право власності на житлові будинки і квартири виникає внаслідок їх будівництва, приватизації, укладенні договору відчуження нерухомого майна, спадкування та на інших підставах не заборонених законом.
Позовні вимоги щодо визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуються тим, що у липні 1996 року ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу зазначеного майна.
Проте судом встановлено, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження набуття ними права власності на вказаний об`єкт. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Підстави набуття права власності, передбачені ст. 328 ЦК України, позивачами належним чином не доведені.
Саме лише зазначення адреси нерухомого майна в позовній заяві, без надання правовстановлюючих документів, не є підставою для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності. Більш того, у матеріалах справи наявна суттєва розбіжність: у доданих до позову документах зазначена інша адреса об`єкта нерухомості ( АДРЕСА_2 ) та площа об`єкта, що суперечить вимогам ст. 77 ЦПК України щодо належності доказів, оскільки дані документи стосуються іншого об`єкта нерухомого майна.
Враховуючи положення ст. 89 ЦПК України щодо всебічного та об`єктивного оцінювання доказів, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування цієї статті є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Оскільки позивачами не надано доказів того, що вони є власниками саме житлового будинку по АДРЕСА_1 у встановленому законом чи договором порядку, на яку просять визнати право спільної сумісної власності, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 3, 16, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В
1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Попаснянської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності.
2. Судові витрати залишити за позивачами.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.Є.Філіппов