З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
704/54/26
23.04.2026 року м. Тальне 
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:
головуюча-суддя: Воронкова І.Г.
секретар судового засідання: Джуська Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом,

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення від права спадкування за законом. На підставу своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тальне померла його мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померла ОСОБА_3 була особою похилого віку, з 2009 року після перенесеного інсульту не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла вільно самостійно пересуватись. Позивач змушений звернутися до суду з позовом, оскільки вважає, що відповідачка підлягає усуненню від права на спадкування за законом на підставі, що вона ухилялася від надання допомоги своїй матері, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані.
В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, через потребу в лікуванні, що підтверджується довідкою № 571, виданною Львівським обласним Госпіталем ветеранів війн та репресованих. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була завчасно повідомлена, а тому суд вважає, що оскільки відповідач не з`явилася до суду без поважних причин, про час і місце слухання справи вона була повідомлена завчасно, що підтверджується відповідними документами по справі, тому справу необхідно слухати за наявними у справі матеріалами, з винесенням заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до яких суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тальне (а.с. 10).
Відповідно до заповіту від 03.12.1997 р. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала все своє майно своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 12).
Вдповідно до заповіту від 23.01.2014 р. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках (а.с. 13).
Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідачка 22.03.2019 року подала заяву про прийняття спадщини, про що йому стало відомо від державного нотаріуса під час оформлення та видачі йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батьків.
Відповідно до медичних документів, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_3 в останні роки свого життя тяжко хворіла на гіпертонічну хворобу, перенесла мозковий ішемічний інсульт (а.с. 17-20).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Крім цього, відповідно до статей 1233, 1235 ЦК України, заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Аналіз зазначених норм цього Закону вказує про особисте волевиявлення спадкодавця на призначення будь-якої особи та інших учасників цивільних процесів спадкоємцями без покладення на спадкоємців обов`язку та умов виникнення права на спадкування, або позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.
Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
Разом з тим, визначальною умовою для усунення від права на спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України є те, що особи, які можуть бути усуненні від спадкування, є спадкоємцями за законом, а не за заповітом.
Позивач в позові посилається на те, що відповідачка не здійснювала догляду за своєї хворою матірю, яка до часу смерті потребувала догляду, та вважає це підставою для усунення відповідачки від спадкування. Проте, позивач не врахував те, що відповідачка являється спадкоємицею за заповітом, і тому в даному випадку відсутні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 1224 ЦК України, згідно яких підлягає усуненню від спадкування лише особа, яка є спадкоємцем за законом.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача і розподілу не підлягають. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Тальнівського районного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Г. Воронкова