Єдиний унікальний номер: 378/1797/25 
Провадження № 2-др/378/4/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року   Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді    Марущак Н.  М. 
за участю секретаря    Гончарук Ю. С., 
позивача     ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_2 - Капустіна Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2026 року Ставищенським районним судом Київської області було ухвалено рішення у вказаній справі, яким У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено (а. с. 141 - 144).
23.03.2026 до Ставищенського районного суду через систему «Електронний суд» від представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. (а. с. 170 - 171).
Відповідачка та її представник відповідачки Капустін В. В. про час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином (а. с. 191, 198, 199), представник відповідачки в заяві про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат просить здійснити розгляд заяви у його відсутність та у відсутність відповідачки (а. с. 171) та подав додаткові пояснення у справі (а. с. 193 - 195), зазначивши, що між ним та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання правничої допомоги №500 від 27.02.2026, на підставі якого він і здійснює представництво і захист її прав та законних інтересів. Так як він не є адвокатом, внесеним до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, а ОСОБА_2 навіть не належить до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з Законом України «Про безоплатну правничу допомогу», оплату наданих мною послуг здійснює не держава, а ОСОБА_2 . Щодо тверджень Позивача про надмірність витрат на правничу допомогу та відсутності детального опису робіт із зазначенням витраченого часу на кожну дію, слід окремо вказати, що Верховний Суд у своїй постанові від 23.01.2025 у справі №240/32993/23 виснував, що є допустимим обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної вартості або фіксованої вартості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, з аналізу ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Як вбачається з додатку до Договору про надання правничої допомоги № 500 від 27.02.2026, сторонами встановлена фіксована вартість наданих послуг (виконаних робіт) за їх видами, незалежно від витраченого часу на їх надання, що не суперечить вимогам законодавства та правовим позиціям Верховного Суду, та не є підставою для відмови у розподілі судових витрат. Щодо тверджень Позивача про використання технічних прийомів для штучного збільшення обсягу документа, слід зазначити, що відзив на позовну заяву подавався через його (адвоката) Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд. 
Позивач Мельник С. О. в судовому засіданні підтримав подані ним до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (а. с. 188 - 189), просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн., посилаючись на наступне. В матеріалах справи міститься Ордер серії АІ №2140300, виданий адвокатом Капустіним В. В., у графі «Підстава надання допомоги» зазначено: «Доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 500 від 27.02.2026 р." Згідно із Законом України «Про безоплатну правничу допомогу» оплата послуг адвоката за таким дорученням здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки адвокат надає допомогу за державним дорученням (БВПД), сторона не несе особистих витрат на його гонорар. Надання «Квитанції» та «Договору» з тим самим номером (№ 500), що і номер державного доручення, свідчить про штучне створення доказів витрат. Сума 9 000 грн є надмірною для даної категорії справи. Адвокатом не надано детального опису робіт із зазначенням витраченого часу на кожну дію, що є обов`язковим згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
При вирішенні питання за заявою представника відповідачки ОСОБА_2 - Капустіна В. В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Представник відповідачки - Капустін В. В. у відзиві просив покласти судові витрати на позивача, зазначивши в відзиві, що, звернувшись до адвоката, відповідачка згідно договору про надання правничої допомоги має сплатити 3000 грн.: за консультацію (500 грн.) та складання відзиву (2500 грн.). Також адвоката буде залучено до участі у справі для представництва в суді її інтересів. Тому обгрунтування понесених судових витрат та належні докази цього будуть надані додатково у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а. с. 72). 
При вирішенні питання про стягнення з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 судових витрат суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;  3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
В матеріалах справи на підтвердження повноважень адвоката Капустіна В. В., як представника відповідачки ОСОБА_2 наявні ордер на надання правничої допомоги від 27.02.2026 (а. с. 46, 121), договір про надання правничої допомоги № 500 від 27.02.2026, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Капустіним В. В., відповідно до п. 3.1 якого за надання правничої допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар за домовленістю; відповідно до п. 1.1.2. деталізація видів правничої допомоги, що надаватиметься Клієнту Адвокатом, викладається в додатках до даного договору, (а. с. 47 - 48, 173 - 174).
Доводи відповідача Мельника С. О. про відсутність підстав про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн. з посиланням на надання адвокатом Капустіним В. В. ОСОБА_2 на підставі доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги згідно із Законом України «Про безоплатну правничу допомогу», та як наслідок проведення оплати послуг адвоката за таким дорученням за рахунок коштів Державного бюджету України, - суд вважає безпідставними, оскільки як зазначено вище, адвокат Капустін В. В. надавав ОСОБА_2 правничу допомогу на підставі вищевказаного ордеру на надання правничої допомоги, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № 500 від 27.02.2026 (а. с. 46, 121) та на підставі вказаного договору (а. с. 47 - 48, 173 - 174).
На підтвердження витрат на правничу допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу (а. с. 170 - 171) представником позивача Капустіним В. В., крім копії зазначеного договору про надання правничої допомоги № 500 від 27.02.2026 (а. с. 173 - 174), додано квитанцію до прибуткового касового ордера № 6 від 20.03.2026 про прийняття адвокатом Капустіним В. В. від ОСОБА_2 9000 грн. за вищевказаним договором (а. с. 178), додаток до вказаного договору від 27.02.2026, в якому сторони визначили вартість послуг (а. с. 175), детальний опис робіт від 20.03.2026 (а. с. 176) та акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.03.2026 (а. с. 177), відповідно до яких ОСОБА_3 надав правову допомогу ОСОБА_2 на загальну суму 9000 грн., з яких 27.02.2026 надано консультацію з вивченням документів - 500 грн., 06.03.2026 складання відзиву на позовну заяву - 2500 грн., 13.03.2025 ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн., 09.03.2026 та 18.03.2026 участь в судовому засіданні - 6000 грн. (3000 х 2).
Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання відповідачкою ОСОБА_2  послуг адвоката Капустіна В. В. з надання правової допомоги в суді першої інстанції.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_2 суд враховує, що фактично по даній справі, як зазначено у вищевказаному акті прийому-передачі виконаних робіт від 22.02.2026 (т. 3 а. с. 106), адвокат Капустін В. В. як представник відповідачки дійсно приймав участь в 2-х судових засіданнях: в підготовчому судовому засіданні 09.03.2026 ( з 12:15 до 14:00) (а. с. 124 - 126) та в судовому засіданні під час розгляду справи по суті 18.03.2026 (з 11:36 до 12:41) (а. с. 136 - 138).
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат відповідачкою ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, участь адвоката Капустіна В. В. у судових засіданнях в Ставищенському районному суді, суд не погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн, що підлягає стягненню з позивача користь відповідачки. 
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246 ч. 1, 270, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - Капустіна Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат  задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).
Повний текст додаткового рішення складено 13 квітня 2026 року.

Суддя        Н.  М.  Марущак