Справа № 726/3786/25 
Провадження № 2/727/157/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року        м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді     Калмикової Ю. О.,
за участю секретаря судового засідання  Лепчук О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, 

УСТАНОВИВ:

Описова частина
Зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.04.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник, Відповідач, Споживач) було укладено Договір №724124 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
14.04.2023 Позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило 14.04.2023 12:24:29 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор P142, котрий в свою чергу Боржником було 14.04.2023 12:25:09 введено/відправлено Первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №724124 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. 
Таким чином, 14.04.2023 12:25:10 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №724124 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає Позичальнику (Споживачу) кредит в гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Кредит надається строком на 30 дні (-в), стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. 
Таким чином Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 10500,00 грн.
11.01.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», нині - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-95/24, відповідно до умов якого Фактор (Новий Кредитор) набуває Права Вимоги від Клієнта (Первісного Кредитора) та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором, а Клієнт відступає (передає) Факторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами. 
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-95/24 від 11.01.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №724124 складає: 73312 грн. Оскільки Додаток 1 (Реєстр Боржників) до Договору факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеного надаємо копію власне Договору факторингу, копію першої і останньої сторінки Додатку 1 до договору факторингу (зазначаючи про наявність оригіналу відповідного Додатку 1 у Позивача) і копію Витягу з Додатку 1, який містить дані стосовно саме заборгованості ОСОБА_1 за договором №724124. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №724124 від 14.04.2023 року становить: заборгованість по тілу - 10500 грн., заборгованість по відсотках - 62812 грн., пеня - 0 грн., загальна заборгованість - 73312 грн. 
На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1  на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №724124 від 14.04.2023 року у розмірі 73312,00 грн. (Сімдесят три тисячі триста дванадцять гривень 00 копійок) та судовий збір.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду
17.02.2026 суддя ухвалою у справі № 726/3786/25 відкрила провадження та призначила справу до розгляду.
19.03.2026 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що зі слів ОСОБА_1 , остання не укладала вказаного вище кредитного Договору та не отримувала за даним договором будь-яких коштів. 
Варто зазначити, що Позивач вказує у позовній заяві про те, що ОСОБА_1 до дати укладення згаданого вище кредитного договору в загальній кількості 1 раз, оформлювала кредитні відносити з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». 
Дане свідчить про те, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» мала особисті дані ОСОБА_1 та могли їх використати в недобросовісних цілях. Позивач, у позовній заяві та додатках до неї не довів факту того, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконала свої зобов`язання, за кредитним договором. Зокрема не доведений факт того, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» перерахувало ОСОБА_1 кошти, що передбачені кредитним договором. До позовної заяви додано довідку, що видана ТзОВ «ПЕЙТЕК» від 12.09.2025 року Вих № 20250912-2525. Однак, в даній довідці ми не можемо спостерігати хто є отримувачем коштів та банківського рахунку отримувача коштів. У зв`язку з чим, на переконання представника Відповідача, вказана довідка не засвідчує факту передачі коштів та виконання Кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором. 
Будь-яких інших доказів, що підтверджують виконання обов`язків Кредитора за кредитним договором - Позивач не надає. Також, Позивач зазначає, що Відповідач здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом здійснення платежів, в підтвердження цього долучає розрахунок заборгованості в якому вказано, що остання здійснила платіж в сумі 20 гривень 13.06.2023 року о 13:10:12 год. 
Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки Відповідач не здійснювала жодних переказів ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Представник Відповідача вважає, що розрахунок заборгованості в якому вказано, що за період з 14.04.2023 року по 11.01.2024 року Відповідач здійснила один платіж в сумі 20 гривень не є достовірним. 
Зазначена оплата є або ж опискою, або ж помилкою ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», оскільки вказане не піддається жодним логічним принципам. На думку представника Відповідача вказане є штучним спотворенням доказів Позивачем. 
Варто звернути увагу суду і на договір факторингу № 01.02-95/24. Вказаний договір укладений між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 
Про ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» у цьому договорі нічого не вказано. Поряд з тим, Позивач зазначає, що ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» було перейменовано на ТзОВ «СВЕА ФІНАНС», однак в підтвердження цього не долучає жодних доказів, що підтверджують факт перейменування Фактора. Враховуючи вказане, на переконання представника Відповідача ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» є неналежним Позивачем у справі, позаяк останні не набували права вимоги за Договором № 724124 від 14.04.2023 року. 
Поряд з тим, у пункті 13.1. вказано строк дії договору факторингу, останній день якого є 31 грудня 2024 року.
Водночас, представник Відповідача вважає, що розмір процентів, які просить стягнути Позивач не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. 
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
З огляду на зазначене, зокрема те, що заявлена Позивачем до стягнення заборгованість за договором № 724124 від 14.04.2023 за нарахованими процентами становить 62 812 гривень не є співрозмірною тілу кредиту за договором у розмірі 10 500 гривень, є непропорційно великою сумою відсотків, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, необхідно зменшити розмір процентів. 
Також, слід звернути увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». 
В той же час, за п. 1.5.1 кредитного договору № 724124 від 14.04.2023 процентна ставка становить 2,2% в день, що суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування». Річна процентна ставка становить 47541,10%.
Відповідач - ОСОБА_1 одружена з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем. У зв`язку з даною обставиною та на підставі вказаної вище норми - проценти за користування кредитом з ОСОБА_1 стягуватись не можуть, оскільки це прямо суперечить нормам чинного законодавства.
Просив суд в задоволенні позовних вимогах ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.
02.04.2026 представник відповідача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності і за відсутності відповідача. 

Доводи особи, яка подала позов
Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустила утворення заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в резолютивній частині позову просив розглядати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, суду надала відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнала в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві і просила суд відмовити у задоволенні позову. 
Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання, де просив розглядати справу без участі представника відповідача та без участі відповідача, просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно з договором №724124 від 14.04.2023 про надання споживчого кредиту по продукту «Селфі Кредит» ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 10500,00 грн., строком на 360 днів, періодичність платежів із сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Мета кредиту - споживчі потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату кладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 93660 грн. 
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р142 14.04.2023 12:25:09 ОСОБА_1 .
Згідно з інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг ОСОБА_1 цим повідомленням передає ТОВ «Селфі Кредит» персональні дані третіх осіб з метою інформування про необхідність виконання мною зобов`язань під час укладання договору про надання споживчого кредиту №724124 від 14.04.2023. Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором В858, 14.04.2023 12:25 ОСОБА_1 . 
Згідно з довідкою №20250913-2525 від 12.09.2025 номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 6c5259d8-e72e-4275-bf7a-0363470e04aa сума 10500,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку ЕПЗ 4149499348404821.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №724124 від 14.04.2023 заборгованість по тілу - 10500 грн., заборгованість по відсотках - 62812 грн., пеня - 0 грн., загальна заборгованість - 73312 грн..
Згідно з договором факторингу №01.02-95/24 від 11.01.2024, ТОВ «Селфі Кредит» - Клієнт та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» - Фактор домовились, що клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу від 11.01.2024 право вимоги за кредитним договором №724124 від 14.04.2023 передано фактору.

Мотивувальна частина 
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції визначені частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».
Судом встановлено, що 14.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір №724124 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Із змісту вказаного договору вбачається, що він підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Р142.
Отже, позивачем доведено факт укладення 14.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем кредитного договору №724124 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Відповідно до Закону договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
На виконання умов договору ТОВ «Селфі Кредит» 14.04.2023 перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 , кошти у розмірі 10500 грн., що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 12.09.2025 та наданою позивачем інформацією.
Надаючи правову оцінку зазначеному, суд уважає доведеним факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, як з приводу укладення договорів, так і належності відповідачу зазначеного номеру телефону чи ненадходження на нього смс-кодів, а також отримання зазначених коштів, тобто не спростовано відповідачем, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
На підставі пункту 1.4 договору кредит надається строком на 360 днів від дати отримання кредиту позичальником.
Відповідно до п. 1.7 договору кредиту орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату кладення договору складає з а стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних.
Отже, сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо процентної ставки за користування кредитними коштами та строк кредитування.
Водночас, визначаючи розмір цієї заборгованості за відсотками, суд зауважує про таке.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не визнає та заперечує проти стягнення з неї відсотків за вказаним кредитним договором, посилаючись на положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) -штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 17 березня 2014 року по теперішній час.
Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Поширення дії ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на дружин та чоловіків військовослужбовців щодо не нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом відбулось 18.05.2024 року з набранням чинності ЗУ №3633-IX від 11.04.2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».
Відповідачка перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого додано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 17.12.2022, з якої вбачається що, дійсно ОСОБА_3 з 17.12.2022 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 .
Крім того, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11469 від 15.03.2022 ВП «Лікарня Св. Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» провело лікування хворого ОСОБА_2 у стаціонар надійшов 10.03.2022 виписаний 16.03.2022, повний діагноз проникаюча рана очного яблука з чужорідним тілом правого ока, травматична катаракта правового ока, ретінальні розриви без відшарування сітківки правого ока, наявність інтраокулярних лінз ока, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені пострілом з вогнепальної зброї. 
Як вбачається з довідки №8050 від 28.08.2025, наданою ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ) Державною прикордонною службою України ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №724124 від 14.04.2023 заборгованість по тілу - 10500 грн., заборгованість по відсотках - 62812 грн., пеня - 0 грн., загальна заборгованість - 73312 грн..
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (справа ЄСПЛ "Ван де Гурк проти Нідерландів", заява №23192/15, рішення від 29 травня 2019 року). Водночас принцип jura novit curia ("суд знає закон") зобов`язує суд визначити яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти встановлені під час розгляду справи, застосувавши положення які дійсно регулюють відповідні правовідносини.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року N 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Відсутність позову про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №724124 від 14.04.2023, заборгованість відповідача становить 73312,00 грн., що складається з: 10500 грн. - сума заборгованості за тілом; 62812,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «СВЕА ФІНАНС», вбачається, що відсотки у розмірі 62812,00 грн. були розраховані за період з 14.04.2023 по 11.01.2024.
З викладеного вище вбачається, що у даному випадку, визначений Позивачем у змісті договору розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак такі положення Договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що майже у 6 разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом.
Разом із тим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).
ОСОБА_2 - чоловік відповідачки на момент укладення договору і на період нарахування відсотків за договором проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , про що надано довідку та виписку медичної картки, а отже був військовослужбовцем.
Отже, як військовослужбовцю, так і членами його сім`ї не повинні були нараховуватися проценти за кредитним договором, оскільки на нього та на членів його сім`ї поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, на період нарахування відсотків по кредиту на ОСОБА_1 , як на дружину військовослужбовця, поширювались приписи ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо заборони нарахування відсотків по кредиту, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, посилання відповідача на те, що вона ставить під сумнів законність зміни кредитора у зобов`язанні спростовується договором факторингу, реєстрами боржників. 
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набула права грошової вимоги до відповідача за договором № 724124 від 14.04.2023.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог частково знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, за таких обставин суд уважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10500 грн. 

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №9426 від 15.01.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 346,98 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 526, 598, 599, 625, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд 

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №724124 від 14.04.2023 року у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судовий збір у сумі 346 (триста сорок шість) грн. 98 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження за адресою: бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, м. Київ, 03124, Україна, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач:  ОСОБА_1 , місце проживання за адресою:    АДРЕСА_1 , реєстраційний номер  НОМЕР_5 .

Суддя         Ю. О. Калмикова