Справа № 161/23154/25  Провадження №33/802/228/26 	Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору судом на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05 листопада 2025 року о 06 год 33 хв, на пр. Волі, 7 у м. Луцьку, керував транспортним засобом марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі–ПДР).
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну та необгрунтовану через невідповідність фактичним обставин справи вчиненому, неповноту їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що наявність виявлених у нього та озвучених поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, які є нічим не підтвердженою, суб`єктивною думкою поліцейського. Також звертає увагу апеляційного суду на безпричинність зупинки транспортного засобу під його керуванням що, як він вважає, є порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та звільняло його від обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не було дотримано положень ст. 266 КУпАП через те, що не вручено йому письмове направлення про проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я. Покликаючись на викладене, просить постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року скасувати. Провадження по справі стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу даного правопорушення. 
Захисник Бакаєвич А.В. на електронну адресу апеляційного суду подав клопотання, у якому просить проводити апеляційний розгляд даної справи у його відсутності, а також у відсутності ОСОБА_1 . Подану апеляційну скаргу просить задовольнити. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, даними рапорту поліцейського, якими стверджується, що під час несення служби, 05 листопада 2025 року близько 06 год 30 хв, під час вільного патрулювання, було виявлено транспортний засіб під керуванням першого, водій якого на проїзній частині здійснював незрозумілі маневри, не дотримувався дорожньої розмітки, що давало підстави вважати про його перебування у стані алкогольного сп`яніння або ж у іншому – хворобливому стані; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 503756 від 05 листопада 2025 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці; актом огляду на стан сп`яніння та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 05 листопада 2025 року, у яких продубльовано ознаками такого стану та зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і у найближчому закладі охорони здоров`я; а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.
Довідкою УПП у Волинській області від 05 листопада 2025 року, у відповідності до бази даних ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» підтверджується факт одержання ОСОБА_1 , 04 листопада 1977 року посвідчення водія на право керування транспортним засобом (категорія В), що цілком підставно було ураховано суддею при накладенні на нього безальтернативного виду адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв’язку, цілком обгрунтовано взяті до уваги судом і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
У поданій апеляційній скарзі апелянт, серед іншого, вказує про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів у підтвердження законності зупинки поліцейськими транспортного засобу під його керуванням, які б відповідали положенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» що, як він вважає, звільняло його від обов`язку виконання озвученої поліцейським вимоги про проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.
Проте, такі його твердження є безпідставними, суперечать не лише фактичним обставинам вчиненого, а й матеріалам даної справи.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Даними рапорту поліцейського установлено, що працівниками поліції, під час несення служби, 05 листопада 2025 року близько 06 год 30 хв, було виявлено транспортний засіб марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого на проїзній частині здійснював незрозумілі маневри, не дотримувався дорожньої розмітки, що в слугувало підставою для зупинки даного автомобіля.
З урахуванням зазначеного вище, не установлено підстав вважати вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , при перевірці доводів апеляційної скарги, безпідставною, а відтак і незаконною. 
Після зупинки якого поліцейським у останнього було виявлено вищеописані ознаки алкогольного сп`яніння, які були доведені до його відома, як водія та слугували підставою для озвучення поліцейським вимоги про проходження ним відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги стосовно безпідставності зупинки транспортного засобу під його керуванням та незгоди із наявністю у нього ознак алкогольного сп`яніння, також вважаю доцільним зазначити про те, що саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавцем на водіїв транспортних засобів у правовому полі покладено додаткові обов`язки. Відтак, незгода водія із причинами зупинки, наявністю у нього ознак алкогольного сп`яніння, жодним чином не позбавляє його прямо передбаченого ПДР обов`язку, за наявності для цього відповідних підстав, на вимогу працівника поліції, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Поміж тим, вважаючи дії поліцейських неправомірними, ОСОБА_1 , з моменту вчинення ним даного адміністративного правопорушення, до розгляду справи в судовому порядку, із відповідними скаргами до компетентних органів не звертався. 
Не убачаються спроможними також доводи апеляційної скарги про те, що стосовно останнього було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння.
Дослідженим безпосередньо в судовому засіданні відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського установлено, що ОСОБА_1 від проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, відмовився. Така його відмова була категоричною та ствердною. Одночасно йому було роз`яснено наслідки такої відмови, зокрема, зміст п. 2.5 ПДР.
При цьому, озвучення поліцейським вимоги на проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, без попереднього вручення йому письмового направлення, не узгоджуються із вимогами Інструкції та будь-якого впливу на законність дій поліцейського, не мають. 
Відтак, волевиявлення ОСОБА_1 , як особи, що перебувала в статусі водія транспортного засобу, спрямоване на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, було добровільним та усвідомленим, тоді як вимога поліцейського про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання, стверджується сукупністю наявних у справі належних та допустимих доказів.
Тому, доходжу висновку про законність оскарженої постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року та відсутність підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, з наведених у ній мотивів.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року стосовно нього - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: