Справа № 165/28/26  Провадження №33/802/243/26 	Головуючий у 1 інстанції:Ференс-Піжук О. Р. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року         місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 та його захисника Андрейчука С.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Андрейчука Сергія Віталійовича на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 635 (шістсот тридцять п`ять) грн. 60 коп. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19.12.2025 близько о 00 год. 19 хв. по вул. Генерала Шухевича в місті Нововолинську керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, при цьому не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким тз. Правопорушення вчинив повторно протягом року, чим порушив п.2.1а ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник Андрейчук С.В. подав апеляційну скаргу в якій вважає його необґрунтованим та незаконним. 
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Більше того, у матеріалах справи відсутні докази того, що працівники поліції безпосередньо спостерігали момент керування транспортним засобом. Таким чином, на думку сторони захисту фактичні дані, які б беззаперечно підтверджували керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні. Разом з тим, звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить значні неточності, розбіжності з іншими матеріалами справи та не дозволяє достовірно встановити фактичні обставини події. Зазначає, що місцевим судом було двічі проігноровано клопотання сторони захисту про виклик та допит працівників поліції, а також безпідставно відмовлено в клопотанні сторони захисту про повернення протоколу про адміністративне правопорушення до органу поліції для належного оформлення, оскільки він містить істотні недоліки та суперечності.
З огляду на вищевикладене, простить оскаржуване рішення щодо ОСОБА_1 скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника Андрейчука С.В., які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, доходжу до наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Так, диспозицією вказаної частини та статті закону встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Так, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №544691 від 19.12.2025 (а.с.1); 
- довідкою старшого інспектора САП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції Матієнко Л., з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП 26.10.2025 року (а.с.4);
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6022148 від 26.10.2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.3).
Крім того, вина  ОСОБА_1  доводиться відеозаписом наданим працівниками поліції, з якого окрім іншого вбачається, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечував, що він немає посвідчення водія, але, оскільки працює, то змушений керувати транспортним засобом, щоб дістатись до роботи. Більше того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зазначає про те, що отримав талон на здачу практичного іспиту з керування транспортним засобом на 27.12.2025 року і має намір отримати посвідчення водія. Наголосив, що він не правий, але просив його зрозуміти.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а саме – у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, оскільки посвідчення водія відповідної категорії не отримував, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом наданим працівниками поліції, з якого зокрема вбачається, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечував, що він немає посвідчення водія, але, оскільки працює, то змушений керувати транспортним засобом, щоб дістатись до роботи.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що описки, допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не свідчать про порушення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності та не свідчить про недопустимість доказів, оскільки в місцевому суді встановлено, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення мали місце, а відповідальність за такі дії, вчинені повторно, передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене  ч.5 ст. 126 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить захисник, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2026 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Андрейчука Сергія Віталійовича залишити без задоволення, а постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2026 року, щодо  ОСОБА_1 , – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк