ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м. Дніпро Справа № 908/1134/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач), 
судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2025 (повне рішення складено 01.07.2025, суддя Давиденко І.В.) у справі № 908/1134/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерджі Трейд Груп”, м. Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС”, м. Запоріжжя
про стягнення 51 360,19 грн.,
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 до Господарського суду Запорізької області через підсистему “Електронний суд” надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерджі Трейд Груп” до Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” про стягнення 51 360,19 грн. за договором про постачання природного газу № З-113/2018 від 16.05.2018.
Позов обґрунтовано приписами ст. ст. 173, 174, 193, 199, 216, 218, 230 ГК України, ст. ст. 253, 509, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 712 ЦК України та мотивовано невиконанням відповідачем умов договору постачання природного газу щодо оплати за отриманий природний газ.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.06.2025 у справі №908/1134/25 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерджі Трейд Груп” основний борг в розмірі 28 319,72 грн (двадцять вісім тисяч триста дев`ятнадцять грн 72 коп.), інфляційні втрати у розмірі 13 496,88 грн (тринадцять тисяч чотириста дев`яносто шість грн 88 коп.), 3 % річних у розмірі 2 576,39 грн (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість грн 39 коп.), пеню у розмірі 4 984,82 грн (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири грн 82 коп.), 7% штрафу в розмірі 1 982,38 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дві грн 38 коп.), а всього 51 360,19 грн. (п`ятдесят одна тисяча триста шістдесят грн 19 коп.)
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерджі Трейд Груп” витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, через систему “Електронний суд”, керівник Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2025 по справі № 908/1134/25 та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» залишити без задоволення. Судові витрати присудити позивачу.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно врахував та надав оцінку обставинам справи.
Між Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» (як Постачальником) та нашим підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю «Міленіумс» (як Споживачем) дійсно було укладено договір постачання природного газу № З-113/2018. Проте, судом не враховано, що місцем постачання відповідно до умов договору було: Василівський район, місто Дніпрорудне. Відповідно до загальновідомих обставин, після 24 лютого 2022 року наше підприємство було позбавлено можливості використовувати об`єкти, які знаходились у Василівському районі, в тому числі, позбавлені можливості споживати природний газ. Факт бойових дій на зазначеній території із наступною окупацією зазначеної території ми вважаємо загальновідомим та таким, що не підлягає доведенню.
Відповідно до пункту 4.4 Договору Споживач протягом двох днів з дати одержання Актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі природного газу. Проте, Відповідач в умовах бойових дій не мав можливості виконувати зазначені вимоги договору, отримати доступ до газових лічильників тощо. В зазначених умовах ми вважаємо безпідставним і визначення Позивачем обсягів споживання газу за лютий 2022 року розрахунковим методом.
Апелянт також вважає безпідставним висновок суду щодо узгодження сторонами ціни на газ та інші умови договору в 2022 році. Суд вважає, що оскільки Позивач продовжив постачання газу, а Відповідач частково здійснив оплату за газ за січень 2022 року, то договір слід вважати на нових умовах на новий строк. Проте, сплата Відповідачем вартості газу в розмірі меньшому, аніж передбачав Позивач, свідчить про відсутність досягнення домовленості між Позивачем та Відповідачем про усі умови договору постачання на 2022 рік.
З урахуванням зазначених вище обставин, апелянт вважає безпідставним стягнення з Відповідача повної суми штрафних санкцій та інфляційних витрат.
ТОВ “Енерджі Трейд Груп” не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2025 у справі № 908/1134/25; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2025 Товариству з обмеженою відповідальністю “Енерджі Трейд Груп” та Товариству з обмеженою відповідальністю “Міленіумс” по справі №908/1134/25 надано можливість подати пояснення (інформацію) стосовно місця постачання природного газу (населений пункт, область) за Договором постачання природного газу № З-113/2018 від 16.05.2018 у спірний період січень-лютий 2022 року.
Учасники справи можливістю подати пояснення по справі відповідно до вищезазначеної ухвали суду від 24.11.2025 не скористалися.
Встановлені судом обставини справи.
16.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП” (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” (Споживач) укладено договір постачання природного газу № З-113/2018.
За умовами п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу природний газ в обсягах, за ціною та у порядку, передбачених Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених Договором.
Відповідно до пункту 1.2 Постачальник передає Споживачу природний газ в обсязі 8,250 тис.куб.м, у тому числі за місяцями: січень - 1,500 тис.куб.м., лютий - 1,500 тис.куб.м., березень - 1,000 тис.куб.м., квітень - 0,400 тис.куб.м., травень - 0,250 тис.куб.м., червень - 0,200 тис.куб.м., липень - 0,200 тис.куб.м., серпень - 0,200 тис.куб.м., вересень - 0,250 тис.куб.м., жовтень - 0,500 тис.куб.м., листопад - 0,750 тис.куб.м., грудень - 1,500 тис.куб.м.
Вказані обсяги природного газу є плановими та можуть зменшуватися або збільшуватися в порядку, передбаченому пунктом 1.5 Договору (п. 1.2.1 Договору).
Загальна вартість Договору складається із суми вартостей природного газу, переданого у власність Споживача у відповідному місяці, протягом строку дії Договору( п. 2.1 Договору).
Ціна природного газу за 1 000,00 куб.м. визначається Сторонами Договору у додатковій угоді до Договору (п. 2.2. Договору).
Ціна природного газу за 1 000,00 куб.м. може змінюватись протягом строку дії Договору. Зміна ціни природного газу за 1 000,00 куб.м. узгоджується Сторонами шляхом підписання відповідної додаткової угоди до Договору (п. 2.3 Договору).
Відповідно до пункту 2.4 Договору у випадку зміни ціни природного газу за 1 000,00 куб.м. Постачальник направляє Споживачу підписаний з його сторони та завірений печаткою проект відповідної додаткової угоди до Договору у двох оригінальних примірниках. Споживач повинен протягом трьох робочих днів з дати отримання проекту додаткової угоди підписати і завірити печаткою цю додаткову угоду та повернути Постачальнику її оригінальний примірник.
Згідно з пунктом 2.5 Договору в разі незгоди Споживача з встановленою ціною, крім випадків, передбачених п. 2.8 Договору, додаткова угода не підписується, а Споживач зобов`язується надати Постачальнику листа, погодженого з газорозподільним підприємством про зняття обсягів газу в даному місяці постачання, погодженого з оператором Єдиної газотранспортної системи станом на перше число місяця, в якому змінилася ціна. В такому разі Договір вважається припиненим в частині поставок газу на період, щодо якого Сторонами не досягнуто згоди про нову ціну природного газу за 1 000,00 куб.м.
Відповідно до пункту 2.7 Договору датою належного виконання Споживачем обов`язку щодо оплати вартості поставленого природного газу у відповідному місяці поставки вважається день надходження грошових коштів на поточних рахунок Постачальника.
Порядок та умови проведення розрахунків визначено у розділі 3 Договору.
Споживач зобов`язаний оплатити вартість місячного обсягу природного газу, вказаного у заявці Споживача, а за відсутності заявки Споживача, місячного обсягу природного газу (планового), зазначеного у п.1.2 Договору, на рахунок Постачальника на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 10-го числа місяця, наступного за звітним (місцем поставки).
Порядок та умови постачання, приймання та обліку газу, визначено у розділі 4 Договору.
Відповідно до пункту 4.3 Договору приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами цього Договору, і які є підставою для проведення Споживачем остаточних розрахунків за поставлений природний газ у звітному місяці.
Згідно з пунктом 4.3.1 для складання актів приймання-передачі природного газу, Споживач до 03 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати Постачальнику належним чином завірену підписом уповноваженої особи та печаткою Споживача копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу, складеного між Споживачем та Оператором ГРМ або Оператором ГТС.
На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС Постачальник протягом 3 робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою Акти приймання-передачі природного газу та направляє їх Споживачу (п. 4.3.2 Договору).
Відповідно до пункту 4.4 Договору Споживач протягом двох днів з дати одержання Актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі природного газу.
Згідно з пунктом 4.5 Договору у випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 4.4 Договору, природний газ вважається поставленим та прийнятим Споживачем від Постачальника у відповідному звітному місяці на підставі даних Постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надаються Оператором ГТС та/або Оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей відповідно до Договору або в судовому порядку.
Відповідно до п. 5.1.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу відповідно до умов цього договору. 
За умовами п. 10.1 Договору цей Договір є укладеним з дати його підписання Сторонами, скріплення їх підписів печатками та діє до 31 грудня 2018 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж за тридцять календарних днів до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде направлено іншій Стороні письмове повідомлення про припинення строку дії Договору. 
Позивач зазначив, що у зв`язку з ненадходженням повідомлення про розірвання Договору, дія Договору була продовжена і на 2022 рік.
24.12.2021 року сторони уклали Додаткову угоду № 2022/01/01 до Договору постачання природного газу № З-113/2018 від 16.05.2018, якою узгодили, що ціна на природний газ, який буде постачатися з 01 січня 2022 року за 1 000 м3 встановлюється в національній валюті України – гривні і складає без урахування вартості податку на додану вартість (ПДВ) 55 000,00 грн.
Також позивач у позові вказав, що у зв`язку зі зміною вартості природного газу на ринку, Постачальник направив Споживачу проект Додаткової угоди № 2022/01/01 від 25.01.2022, якою ціна на природний газ, який буде постачатися з 01.02.2022 за 1 000 куб.м. без урахування ПДВ складатиме 37 170,00 грн.
Крім того, компенсація вартості послуг замовленої потужності (транспортування), яка складає без урахування податку на додану вартість 124,16 грн. за 1 000 куб.м. До вартості послуг застосовується коефіцієнт, визначений НКРЕКП для замовлення потужності на добу наперед, - 1.1, що складає без урахування податку на додану вартість 136,58 грн. за 1 000 куб.м. ПДВ в розмірі 20 % - 7461,32 грн. Разом за 1 000 куб.м. – 44 767,90 грн.
Відповідач, одержавши пропозицію не вчинив дії, передбачені пунктом 2.4 Договору, в частині підписання та повернення Постачальнику Додаткової угоди, Відповідач не надав Постачальнику листа про зняття обсягів газу, що свідчило б про його незгоду із встановленою ціною.
Також, позивач у позові вказав, що на виконання Договору Постачальник поставив, а Споживач прийняв природний газ у січні 2022 року в обсязі 0,39618 тис.куб.м. за ціною 55 136,58 грн, на суму 26 212,81 грн. Акт приймання-передачі природного газу № 00000003319 від 31.01.2022 підписано сторонами та скріплено печатками.
Також, на виконання Договору Постачальник поставив, а Споживач прийняв природний газ у лютому 2022 року в обсязі 0,33998 тис.куб.м. за ціною 37 306,58 грн, на суму 15 220,19 грн. Акт приймання-передачі природного газу № 00000004843 від 28.02.2022 Споживачем не підписано та не повернуто Постачальнику. 
За твердженнями позивача, за умовами договору Споживач повинен був сплатити вартість спожитого природного газу: у січні 2022 року - до 10-го лютого 2022 року на суму 26 212,81 грн, за спожитий газ в лютому 2022 року- до 10 березня 2022 року на суму 15 220,19 грн.
За спожитий природний газ у січні 2022 року Споживач розрахувався частково в розмірі 13 110 грн., про що свідчить платіжне доручення № 22 від 22.02.2022.
Таким чином, розмір заборгованості Споживача перед Постачальником становить 28 319,72 грн. за поставлений відповідачу природний газ у січні, лютому 2022 року, у зв`язку з чим ТОВ “ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП” звернулось до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У силу положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Колегія суддів констатує, що спірні правовідносини сторін виникли на підставі Договору постачання природного газу №З-113/2018 від 16.05.2018.
Згідно з частинами 1-3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Правовідносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС), регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (далі - Правила).
Відповідно до пункту 3 розділу І Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.
Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1378/27823 (далі - Кодекс ГТС).
Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG). Для кодування використовується ЕІС-код. На ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту EIC-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці. Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код, крім операторів газорозподільних систем, яким присвоюються окремі EIC-коди для обліку природного газу на власні потреби, а також покриття об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі. Схема ідентифікації вимагає, щоб присвоєні ЕІС-коди були унікальними та незмінними протягом довгого періоду часу.
Згідно з пунктом 4 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС оператор газорозподільної системи присвоює EIC-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності).
У пункті 1 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.
Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (п. 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).
Згідно з умовами договору №З-113/2018 від 16.05.2018 ЕІС-код споживача/відповідача 56ХО00013BLKB008. 
За даними Інформаційної платформи остаточні відбори споживача з ЕІС- кодом 56ХО00013BLKB008 становили (т. 1, а.с. 31-32):
у період з 01.01.2022 по 31.01.2022 – 0,39618 тис. м3;
у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 0,33998 тис.м3.
Акт приймання-передачі природного газу №00000003319 від 31.01.2022 підписаний сторонами без зауважень, підписи скріплені печатками. Із зазначеного Акта слідує, що позивач передав, а відповідач прийняв природний газ за січень 2022 року в кількості 0,39618 тис.м3, за ціною 55 136,58 грн./1000 м3, на загальну суму 26 212,81 грн. з ПДВ (т. 1, а.с. 24).
Відповідно до платіжного доручення №22 від 22.02.2022 (т. 1, а.с. 26) відповідачем було оплачено 13 110 грн. за природний газ згідно договору №З-113/2018 від 16.05.2018.
При здійсненні Споживачем розрахунку за попередній розрахунковий період, а саме грудень 2021 року, переплата у розмірі 3,28 грн. зарахована в якості передоплати на наступний період - в оплату за січень 2022 року.
Таким чином, за січень 2022 року з 22.02.2022 заборгованість складає 13 099,53 грн. 
Заборгованість за лютий 2022 року складає 15 220,19 грн. та обліковується з 11.03.2022.
Загальний розмір заборгованості за січень-лютий 2022 року становить 28 319,72 грн.
У контексті аргументів скаржника колегія суддів зазначає наступне.
Акт приймання – передачі природного газу за лютий 2022 року (т. 1, а.с. 25) не підписаний зі сторони споживача, однак, зазначене не може бути визначальним для висновку про непостачання природного газу. При цьому, відповідач документально не спростував дані Інформаційної платформи про спожиті обсяги природного газу.
Так, 28.02.2022 до Особистого кабінету Споживача додано Акт приймання-передачі природного газу № 00000004843 від 28.02.2022, що підтверджується скріншотом сторінки такого кабінету (т. 1, а.с. 27).
Відповідно до пункту 4.5 Договору у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ/ГТС до врегулювання розбіжностей відповідно до Договору або в судовому порядку. 
Отже, з урахуванням наведеного, підписаний в односторонньому порядку Акт приймання-передачі природного газу № 00000004843 від 28.02.2022 є належним доказом в частині постачання природного газу.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцем постачання природного газу відповідно до умов договору було: Василівський район, місто Дніпрорудне, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Умови п. 1.1. договору визначають ЕІС-код споживача 56ХО00013BLKB008; область: Запорізька, населений пункт: м. Запоріжжя (т. 1, а.с. 18 на звороті).
Пункт 11 договору “Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін” визначає юридичну адресу споживача: м. Запоріжжя, бул. Бельфорський, 12/30.
Таким чином, колегія суддів висновує, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що газопостачання відповідачу за спірним договором здійснювалося саме в м. Дніпрорудне.
Окрім цього, в контексті відповідних доводів апеляційної скарги колегією суддів ухвалою від 24.11.2025 була надана можливість як позивачу, так і відповідачу подати додаткові пояснення (інформацію) стосовно місця постачання природного газу (населений пункт, область) за Договором постачання природного газу № З-113/2018 від 16.05.2018 у спірний період.
Зазначена ухвала суду від 24.11.2025 була доставлена в електронні кабінети сторін (т. 1, а.с. 94-94 на звороті), однак, будь-яких пояснень чи відомостей з цього питання учасниками справи до суду надано не було.
Судова колегія ураховує, що місто Дніпрорудне (Дніпрорудненська міська територіальна громада) було окуповане РФ 13.03.2022, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309.
У той час як спірний період заборгованості за спожитий природний газ – січень – лютий 2022 року, тобто, не охоплює період тимчасової окупації м. Дніпрорудного.
Відтак, положення ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у даному випадку, не застосовні.
Незгода апелянта із визначеним позивачем обсягом природного газу за лютий 2022 року колегією суддів відхиляється як необґрунтована та така, що знаходиться в межах обов`язку апелянта нести негативні наслідки, пов`язані з ухиленням від можливості користування своїми правами в господарському процесі, зокрема, надання доказів на спростування доводів іншої сторони. Що, в свою чергу, узгоджується з принципами диспозитивності та змагальності господарського судочинства.
Так, на підтвердження обсягу газу за лютий 2022 року позивачем надано наступні докази: інформацію з інформаційної платформи щодо остаточних відборів газу споживачу з ЕІС-кодом 56ХО00013BLKB008, з якої вбачається обсяг спожитого відповідачем природного газу за кожну газову добу впродовж лютого 2022 року, загальним обсягом 0,33998 тис.м.3 (т. 1, а.с. 31-32); Акт №00000004843 від 28.02.2022 приймання-передачі природного газу загальним обсягом 0,33998 тис.м.3 (т. 1, а.с. 25).
Зазначені докази на підтвердження поставки позивачем природного газу відповідачу у лютому 2022 року в обсязі 0,33998 тис.м.3 відповідачем не спростовані.
Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність узгодження сторонами ціни на газ в 2022 році, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.2.3 Договору ціна природного газу за 1000 куб.м може змінюватися протягом строку дії Договору. Зміна ціни природного газу за 1000 куб.м узгоджується Сторонами шляхом підписання відповідної додаткової угоди до Договору.
Так, між сторонами укладено Додаткову угоду №2022/01/01 від 24.12.2021 (т. 1, а.с. 22), якою сторони узгодили ціну на природний газ, який буде постачатися з 01.01.2022 за 1 000 куб.м. – 55 000 грн. без ПДВ.
Зазначена додаткова угода підписана сторонами без зауважень, підписи скріплені печатками.
Також, Постачальник направив Споживачу проект Додаткової угоди № 2022/01/01 від 25.01.2022, якою ціна на природний газ, який буде постачатися з 01.02.2022 за 1 000 куб.м. – 37 170 грн. без ПДВ.
Відповідач, одержавши пропозицію, не вчинив дії, передбачені пунктами 2.4, 2.5. Договору, в частині підписання та повернення Постачальнику Додаткової угоди, а також Відповідач не надав Постачальнику листа про зняття обсягів газу, що свідчило б про його незгоду із встановленою ціною.
Таким чином, надані позивачем докази, а саме: Договір №З-113/2018 постачання природного газу від 16.05.2018, Додаткові угоди до нього від 24.12.2021, 25.01.2022, Акт №00000003319 від 31.01.2022, Акт №00000004843 від 28.02.2022, відомості з інформаційної платформи колегія суддів визнає належними та допустимим доказами на підтвердження поставки позивачем природного газу відповідачу у січні-лютому 2022 року за наступними обсягами та цінами: 0,39618 тис.м.куб на загальну суму 26 212,81 грн. з ПДВ за січень 2022 року; 0,33998 тис.м.куб на загальну суму 15 220,19 грн. з ПДВ за лютий 2022 року.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
За прострочення грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача за період прострочення з 22.02.2022 по 14.03.2025 на суму боргу за січень 2022 року в розмірі 13099,53 грн. та з 11.03.2022 по 14.03.2025 на суму боргу за лютий 2022 року в розмірі 15220,19 грн. суму 3 % річних у розмірі 2576,39 грн. та інфляційні втрати в розмірі 13496,88 грн.
Крім того, згідно з умовами п. 7.2 Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача суму 4984,82 грн. пені за період з 22.02.2022 по 22.08.2022 та з 11.03.2022 по 11.09.2022 за прострочення у січні та лютому відповідно, та 1982,38 грн штрафу за прострочення понад 30 днів у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.
Апеляційна скарга не містить заперечень щодо розрахунку інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів констатує, що зазначені розрахунки позивача є методологічно та арифметично правильними, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їм належну правову оцінку.
Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 ГПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “МІЛЕНІУМС” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2025 у справі № 908/1134/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2025 у справі № 908/1134/25 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус
Суддя І.М. Кощеєв
Суддя  М.О. Дармін