ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/731/26
провадження № 3/753/969/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Щасна Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
30 грудня 2025 року о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21101» д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Урлівській, 23 в м. Києві в порушення вимог п. 10.1, 13.1, 2.10 а) ПДР України при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Мерседес Бенц С200» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди.
В суді ОСОБА_1 показав, що 30.12.2025 р. о 19-00 год. він на своєму автомобілі рухався по вул. Урлівській, 23, де дуже вузька проїзна частина дороги. З обох боків були припарковані транспортні засоби і зустрічний автомобіль його осліпив і він автоматично прижався автомобілем до брівки, в цей момент автомобіль занесло і він в`їхав у припаркований автомобіль. Від хвилювання у ОСОБА_1 піднявся тиск, він ще трохи зачекав власника припаркованого автомобіля, проте ніхто не з`явився. Оскільки у нього піднявся тиск, він змушений був поїхати додому, щоб прийняти ліки, так як він хворіє на гіпертонію ІІ ступеню і був на межі предінсультного стану. Умислу залишати місце пригоди у нього не було, залишив місце ДТП у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Надав підтверджуючі документи щодо стану свого здоров`я. 
Вислухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення, 30 грудня 2025 року о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21101» д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Урлівській, 23 в м. Києві в порушення вимог п. 10.1, 13.1, 2.10 а) ПДР України при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Мерседес Бенц С200» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди.
Вказаний факт не заперечувався самим водієм ОСОБА_1 та підтверджується схемою ДТП, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , фото та відеозаписом, які містяться на диску. 
За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 10.1, 13.1 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП суд виходить з наступного.
Доводи ОСОБА_1 , що він залишив місце пригоди у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, суд вважає правдивими та такими, що заслуговують на увагу та вважає, що в ситуації яка сталася водій діяв у стані крайньої необхідності.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 залишив місце пригоди, зачекавши деякий час власника припаркованого автомобіля, з яким здійснив зіткнення, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я - підвищенням тиску і необхідністю терміново прийняти ліки, що підтверджується випискою із медичної карти ОСОБА_1 від 02.01.2026 р.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
При вирішення питання накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд приймає до уваги характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст. 247 ч.1 п.4, 122-4, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним  ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 665,60 грн. на користь держави.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративн6ої відповідальності за ст. 122-4 КпАП України, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням особою дій в стані крайньої необхідності.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя