ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року	справа № 380/5964/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,- 

встановив:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 31.05.2024 до 18.06.2024 та пропорційно періоду перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, рекомендованій довідкою ВЛК від 26.01.2024 № 866 на 30 календарних днів;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 31.05.2024 до 18.06.2024 та пропорційно періоду перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, рекомендованій довідкою ВЛК від 26.01.2024 № 866 на 30 календарних днів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі — Позивач) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі — Відповідач). 18.11.2023 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Авдіївка Донецької області Позивач отримав бойове поранення внаслідок скидання боєприпасу з БПЛА, що підтверджується довідкою про обставини травми №3816 від 17.04.2024. Поранення включає проникаюче ураження рогівки правого ока, травматичну катаракту, розрив та відшарування сітківки. У довідці зазначено, що поранення отримане під час виконання обов`язків із захисту Батьківщини, без ознак протиправної поведінки з боку Позивача. Позивач проходив стаціонарне лікування (зокрема з 31.05.2024 по 18.06.2024) та перебував у відпустках за станом здоров`я. Відповідно до довідки ВЛК №866 від 26.01.2024 травма є тяжкою та пов`язана з проходженням військової служби. Витяг з протоколу ЦВЛК ЗСУ №9140 від 28.12.2024 підтверджує, що поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Попри це, Відповідач не здійснив у повному обсязі нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за періоди стаціонарного лікування та відпустки за станом здоров`я, передбаченої постановою КМУ №168. Позивач звертався до Відповідача із заявами від 28.11.2024 та 16.01.2025 щодо нарахування і виплати додаткової винагороди, а також інших належних виплат. Листом від 18.02.2025 Відповідач повідомив про нібито повне нарахування додаткової винагороди, однак розрахункові документи підтверджують відсутність виплат за окремі періоди лікування та відпустки. Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (суддя ОСОБА_2 )
Рішенням Вищої ради правосуддя №100/0/15-26 від 22.01.2026 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджена до Львівського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до Розпорядження №7/р від 26.01.2026 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно з повторним протоколом автоматизованого розподілу між суддями вказану позовну заяву передано для розгляду судді Брильовському Р.М.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі № 380/5964/25 адміністративну справу прийнято до провадження.
Військова частина НОМЕР_1 ( далі – відповідач ) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що згідно з розрахунковою карткою за 2024 рік Позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за періоди лікування у 2023– 2024 роках у відповідних розмірах, зокрема за листопад 2023 – квітень 2024 року. Відповідно до вимог Порядку, затвердженого наказом МОУ №260, додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн виплачується за період стаціонарного лікування або відпустки за станом здоров`я за наявності належних висновків ВЛК щодо тяжкості поранення та потреби у відповідному лікуванні чи відпустці. Оскільки у військовій частині відсутній належний висновок ВЛК про необхідність тривалого лікування Позивача у період з 31.05.2024 по 18.06.2024, підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди за цей період відсутні. Відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначає про таке. Відмова у виплаті додаткової винагороди з підстав відсутності окремих документів ВЛК є формальним підходом та є неправомірними, оскільки наявні у справі докази підтверджують факт тяжкого поранення Позивача, його зв`язок із захистом Батьківщини, а також перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я. Водночас обов`язок організації документообігу, зокрема отримання та обміну медичними документами, покладений на Відповідача як суб`єкта владних повноважень. Невиконання такого обов`язку не може покладатися на Позивача та обмежувати його право на отримання передбаченої законом винагороди. Неналежна організація внутрішньої діяльності Відповідача або недотримання встановлених процедур не є правовою підставою для відмови у виплатах, гарантованих постановою КМУ №168.
Представник позивача додатково подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначає про таке. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 18.11.2023 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Авдіївка Донецької області він отримав бойове поранення (проникаюче поранення правого ока, травматична катаракта, розрив та відшарування сітківки), що підтверджується довідкою №3816 від 17.04.2024. Поранення отримане під час захисту Батьківщини без ознак протиправної поведінки з боку військовослужбовця. У зв`язку з пораненням Позивач проходив стаціонарне лікування (зокрема з 31.05.2024 по 18.06.2024) та перебував у відпустці за станом здоров`я. Відповідно до довідки ВЛК №866 від 26.01.2024 травма є тяжкою та пов`язана з проходженням служби, а витяг з протоколу ЦВЛК №9140 від 28.12.2024 підтверджує її зв`язок із захистом Батьківщини. Попри наявність підтверджуючих медичних документів, у період лікування та відпустки Позивачу не було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду у повному обсязі, передбачену постановою КМУ №168. Таким чином, Позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн пропорційно періодам лікування та відпустки. Водночас, незважаючи на подання відповідної заяви з підтверджуючими документами, Відповідач безпідставно не здійснив належних виплат, обмежившись формальною відповіддю.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 3816 від 17.04.2024 позивач отримав поранення проникаюче поранення рогівки з ВОСТ, травматична катаракта, розрив сітківки, локальне відшарування сітківки правого ока. За обставин: 18 листопада 2023 приблизно о 04.40 в районі н.п. Авдіївка Покровського району Донецької області неподалік опорного пункту під умовною назвою «Зелена хата» внаслідок скидання гранат з БПЛА отримав поранення під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, захисту її сувернітету, територіальної цілісності і недоторканості.
Згідно з виписного епікризу №634458 перебував на стаціонарному лікуванні з 31.05.2024 по 18.06.2024.
Відповідно до Довідки ВЛК № 866 від 26.01.2024: Травма, так, пов`язана з проходженням служби, відповідно до класифікатора № 370 Міністерства охорони здоров`я України травма – тяжка, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 28.12.2024 № 9140: «Вибухова травма (18.11.2023): проникаюче поранення рогівки правого ока, розрив рогівки, локальне відшарування сітківки правого ока солдата ОСОБА_3 , 1983 року народження, що в подальшому призвели до "Стан після мінно-вибухової травми (18.11.2023), вогнепального уламкового проникаючого рогівкового поранення правого ока з наявністю сторонніх (металеві уламки), післятравматичної катаракти, розриву сітківки, локального відшарування сітківки правого ока, операцій (19.11.2023) первинної хірургічної обробки проникаючого поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом правого ока, (20.11.2023) факоемульсифікації катаракти з імплантацією інтраокулярної лінзи (фланцева фіксація), задньої закритої вітректомії, видалення внутрішньоочного стороннього тіла, ендолазеркоагуляція правого ока", що підтверджується довідкою про обставини травми від 17.04.2024 № 3816, яка командиром військової видана частини НОМЕР_2 . медичними документами ТРАВМАМА, ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Постанову про причинний зв`язок травми за довідкою ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 26.01.2024 № 866 – ВІДМІНИТИ».
Представник позивача звернувся із заявою від 28.11.2024 до відповідача у якій просив, зокрема нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 пропорційно періодам перебування: 
1.1) на стаціонарному лікуванні з 19.11.2023 по 19.11.2023, з 19.11.2023 по 27.11.2023, з 28.11.2023 по 08.12.2023, з 08.12.2023 по 27.12.2023, з 27.02.2024 по 29.02.2024, з 29.02.2024 по 23.03.2024, з 08.04.2024 по 16.04.2024, з 16.04.2024 по 30.04.2024, з 31.05.2024 по 18.06.2024; 
1.2) у відпустці за станом здоров`я рекомендовану довідкою ВЛК №520 від 27.12.2023 року, довідкою ВЛК №407 від 30.04.2024 року; 
3. Виготовити та направити довідку про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 18.11.2023 по12.07.2024 із зазначення місяців: 
3.1) у яких відбулось нарахування.
3.2) за які відбулось нарахування.
Представник позивача повторно звернувся із заявою від 16.01.2025, у якому просив нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 пропорційно періодам перебування у відпустці за станом здоров`я рекомендованій довідкою ВЛК № 866 від 26.01.2024.
Листом від 18.02.2025 відповідач повідомив про те, що додаткова винагорода у збільшеному до 100 000 грн. розмірі згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 була нарахована та виплачена позивачу у травні 2024 року. Надано розрахункову карту ОСОБА_1 .
Позивач вважає , що йому було протиправно не виплачена додаткова винагорода у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно з Постанови Кабінету Міністрів України № 168 пропорційно періодам перебування у відпустці за станом здоров`я , відтак звернувся із цим позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до частини 1 стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (пункт 12 Постанови №168).
Також згідно з пунктом 12 Постанови №168 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, становити, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають.
У спірні періоди порядок виплати додаткової винагороди регламентувався окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Окреме доручення).
Відповідно до п.п. 6, 10 Окремого доручення, накази про виплату військовослужбовцям додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця; підготовка проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, покладається на підрозділи, що відповідають за облік особового складу.
При цьому, у пункті 7 Окремого доручення вказано, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшено до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаними із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Аналогічні норми містить і Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260).
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №520/16191/23 та від 27.11.2024 року у справі №380/20587/23.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Водночас суд наголошує, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, очевидно, що застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.
Пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
У справі, що розглядається, спірним питанням є наявність або відсутність у Позивача права відповідно до Постанови № 168 на нарахування й виплату додаткової винагороди до 100 000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 31.05.2024 до 18.06.2024 та пропорційно періоду перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що у період з 31.05.2024 по 18.06.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписним епікризом №634458. 
В подальшому, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі Довідки ВЛК № 866 від 26.01.2024, де зазначено про те, що позивач він потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Першочергово у Довідки ВЛК № 866 від 26.01.2024 було зазначено що травма ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 28.12.2024 № 9140: «Вибухова травма (18.11.2023): проникаюче поранення рогівки правого ока, розрив рогівки, локальне відшарування сітківки правого ока солдата ОСОБА_3 , 1983 року народження, що в подальшому призвели до "Стан після мінно-вибухової травми (18.11.2023), вогнепального уламкового проникаючого рогівкового поранення правого ока з наявністю сторонніх (металеві уламки), післятравматичної катаракти, розриву сітківки, локального відшарування сітківки правого ока, операцій (19.11.2023) первинної хірургічної обробки проникаючого поранення рогівки з внутрішньоочним стороннім тілом правого ока, (20.11.2023) факоемульсифікації катаракти з імплантацією інтраокулярної лінзи (фланцева фіксація), задньої закритої вітректомії, видалення внутрішньоочного стороннього тіла, ендолазеркоагуляція правого ока", що підтверджується довідкою про обставини травми від 17.04.2024 № 3816, яка командиром військової видана частини НОМЕР_2 . медичними документами ТРАВМАМА, ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Постанову про причинний зв`язок травми за довідкою ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 26.01.2024 № 866 – ВІДМІНИТИ».
Тобто, усі умови (пов`язаність тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини) у цій спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються копіями медичних документів, які містяться в матеріалах справи.
Відтак, позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці, для лікування після поранення, яка передбачена Постановою №168.
Суд звертає увагу, що основним аргументом відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог у відзиві на позовну заяву, є те, що у військової частини відсутня постанова (довідка) ВЛК про потребу в тривалому лікуванні ОСОБА_1 , виданої відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, нарахування та виплата додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ №168 від 28.0.2022 за період проходження лікування, в зв`язку з отриманим тяжким пораненням за період з 31.05.2024 по 18.06.2024 не вбачається за можливе
Однак така позиція відповідача є формальною, необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства.
Так, відсутність окремої постанови (довідки) військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні не може розцінюватися як самостійна та безумовна підстава для відмови у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди, за умови, що факт отримання поранення, його характер, тяжкість, причинний зв`язок із захистом Батьківщини, а також необхідність стаціонарного лікування та подальшої реабілітації підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами, наявними в матеріалах справи.
Судом встановлено, що позивач у період з 31.05.2024 по 18.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписним епікризом№634458.
Крім того, витяг з протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ однозначно встановлює причинний зв`язок отриманого позивачем поранення із захистом Батьківщини, що є визначальною юридичною підставою для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України №168. При цьому скасування попередньої постанови ВЛК не спростовує факту отримання поранення та його обставин, а навпаки – уточнює відповідний медичний висновок.
Отже, доводи відповідача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та не приймаються судом до уваги.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у розмірі до 100000 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я після поранення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідками розгляду цієї справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 (  АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 31.05.2024 до 18.06.2024 та пропорційно періоду перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, рекомендованій довідкою ВЛК від 26.01.2024 № 866 на 30 календарних днів.
Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 31.05.2024 до 18.06.2024 та пропорційно періоду перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, рекомендованій довідкою ВЛК від 26.01.2024 № 866 на 30 календарних днів.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович