Справа № 752/3117/26 
Провадження №: 2/752/7409/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

27.04.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Кирильчук І.А.
при секретарі судового засідання - Сінчук І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у залі судового засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотки річних, інфляційних втрат,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотки річних, інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 червня 2025 року о 17 год 20 хв в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_1 на праві власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На виконання вимог Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої Протоколом Президії моторного (транспортного) страхового бюро України від 17 жовтня 2024 року №609/2024, обидва водії на місці склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Електронний Європротокол), відповідно до якого ДТП відбулось під час порушення транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , знаку переваги руху.
Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», 02 липня 2025 року представником позивача направлено на адресу відповідача заяву про страхову виплату.
Позивач зазначає, що з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту, у зв`язку із пошкодженням автомобіля Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , звернулась до СОД ТОВ «Клевер Експерт» та уклала договір про проведення оцінки.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу №268/06-25 від 28 червня 2025 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 358 314,62 грн з ПДВ, а вартість відновлювального ремонту без ПДВ - 298 595,52 грн.
Позивач звертає увагу, що вказаний звіт був долучений представником до заяви про страхову виплату.
08 серпня 2025 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 126 584,85 грн.
18 липня 2025 року адвокатом Ковалевською Д.С. в інтересах позивача направлено адвокатський запит з проханням надати розрахунок завданої шкоди, на підставі якого було або буде здійснено страхову виплату позивачу, у відповідь на який відповідачем надано копію ремонтної калькуляції №295984 від 04 липня 2025 року з додатками до неї.
З ремонтної калькуляції вбачається, що вона виконана в системі Аудатекс, проте остання містить дуже багато ручних коригувань без належних підстав, що прямо впливає на штучне зменшення розміру страхового відшкодування. Крім того, у розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни (двері передні тощо) внесено вартість вживаних деталей, що є неправомірним та незаконним. Також, у ремонтній калькуляції відсутній розрахунок вартості необхідних робіт, та у переліку запчастин, які підлягають заміні, відсутні зазначені в протоколі огляду запчастини.
Отже, з боку відповідача здійснено страхову виплату в неповному обсязі.
Зазначає, що відповідно до розрахунку позивача розмір доплати страхового відшкодування становить 123 415,15 грн, що становить різницю між страховою сумою у розмірі 250 000,00 грн та сплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 126 584,85 грн.
Також, відповідач, не здійснивши повну виплату страхового відшкодування потерпілому в строк, встановлений законом, а відповідно своєчасно не виконавши своє грошове зобов`язання перед позивачем, зобов`язаний сплатити останньому штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання. 
Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму доплати страхового відшкодування, пеню у розмірі 12 473,37 грн, 3% річних у розмірі 1 207,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 983,91 грн, а також судові витрати у справі.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Кирильчук І.А. 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
06 березня 2026 року представник відповідача - адвокат Пилипець Антон Юрійович подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на таке.
На виконання частини першої Закону України №3720-ІХ, уповноваженою ПрАТ «СК «Євроінс Україна» особою 25 червня 2026 року був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 . Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 21 вересня 2024 року встановлено, що строк експлуатації транспортного засобу Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , перевищує п`ять років. При цьому документального підтвердження чинності гарантійних зобов`язань виробника автомобіля Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надано не було. У зв`язку з відмовою від проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, на станціях технічного обслуговування, оприлюднених на веб-сайті Страховика, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було підготовлено ремонтну калькуляцію Аудатекс , відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 126 584,85. 08 серпня 2025 року ПрАТ «Євроінс Україна» було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 126 584,85 грн, та затверджено страховий акт №295984/1/2025. 08 серпня 2025 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було перераховано на реквізити згідно заяви про страхове відшкодування у розмірі 126 584,85 грн. А тому, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, також просить, у разі задоволення позовних вимог, зменшити судові витрати на правничу допомогу з 10 000,00 грн до 2 500,00 грн.
27 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Ковалевської Дар`ї Сергіївни до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник не погоджується із запереченнями представника відповідача, мотивуючи тим, що сторона позивача не відмовилась від отримання страхової виплати та від відновлення свого автомобіля, а лише обрала спосіб отримання страхового відшкодування на власні банківські реквізити (що не дає право страховику визначати розмір страхового відшкодування у необ`єктивному та штучно зменшеному розмірі). Крім того, стороною відповідача абсолютно не спростовано всі зауваження до розрахунку відновлювального ремонту з боку страховика, на підставі якого здійснено страхове відшкодування позивачу не у повному обсязі. Одразу звертає увагу суду, що відповідачем надано лише першу сторінку протоколу технічного огляду транспортного засобу позивача, проте не надано зворотній бік вказаного протоколу, в якому міститься найважливіша інформація та докази сплати неповного відновлювального ремонту. Дійсно, 25 червня 2025 року представником позивача проведено огляд автомобіля позивача «Volkswagen Golf GTI» д.н.з. НОМЕР_2 , та складено протокол технічного огляду, однак представник позивача від підпису відмовився, оскільки представник страховика оглядав автомобіль позивача поверхнево та швидко. Страховик на виконання вимог частини третьої статті 27 Закону №3720-ІХ має обов`язок розрахувати вартість відновлювального ремонту відповідно до переліку пошкоджень, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика, проте, відповідачем не дотримано вказану вимогу. До того ж, вартість абсолютно всіх запасних частин введена виконавцем ремонтної калькуляції вручну, що підтверджується позначками "*" біля цін на запасні частини, при чому ряд деталей, що підлягають заміні, взято аналоги, що також підтверджується позначкою "*" біля кодів запасних частин. Враховуючи, що ремонтна калькуляція №295984 не відображає повного відновлювального ремонту для забезпечення приведення транспортного засобу позивача у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, то ремонтна калькуляція №295984 є не достовірним доказом, на підставі якого неприпустимо встановлювати повний розмір страхового відшкодування. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, які підлягають задоволенню в повному обсязі.
27 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Ковалевської Дар`ї Сергіївни до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яку мотивує тим, що оскільки з боку відповідача протягом 30 календарних днів з дня отримання заяви про страхову виплату не надходило позивачу чи його представнику повідомлення про відсутність одного чи кількох документів, то строк на здійснення виплати розраховується з дня отримання відповідачем заяви про страхову виплату - 04 липня 2025 року. Отже, 60-денний присічний строк для здійснення повного розміру страхового відшкодування позивачу з боку відповідача скінчився 02 вересня 2025 року, тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні витрати починаючи з 02 вересня 2025 року. Просить збільшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 123 415,15 грн, пеню у розмірі 18 867,28 грн, 3% річних у розмірі 2 079,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 114,26 грн, судові витрати.
27 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Ковалевської Дар`ї Сергіївни до суду надійшла заява про долучення доказів розміру судових витрат позивача на правничу допомогу, у якій просить долучити до матеріалів справи копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №17/12 від 17 грудня 2025 року з Адвокатським бюро "Ковалевська та партнери", Детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги та стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. 
Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не надходило.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом установлено, що 15 червня 2025 року о 17 год 20 хв в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На виконання вимог Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 17 жовтня 2024 року №609/2024, обидва водії на місці склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Електронний Європротокол), відповідно до якого дтп відбулось під час порушення транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , знаку переваги руху, що підтверджується Електронним Європротоколом.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 21 вересня 2024 року транспортний засіб Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 . 
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «Євроінс» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 226221585, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб складає 500 000,00 грн, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб складає 250 000,00 грн. 
Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу№268/06-25 від 28 червня 2025 року, складеного на замовлення позивача СОД ТОВ «Клевер Експерт», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 358 314,62 грн з ПДВ, а вартість відновлювального ремонту без ПДВ - 298 595,52 грн.
02 липня 2025 року представником позивача ОСОБА_4 було направлено на адресу відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» заяву про виплату страхового відшкодування та пакет документів, серед яких була копія звіту про оцінку №268/06-25. 
Згідно з ремонтною калькуляцією №295984 від 04 липня 2025 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , склала 126 584,85 грн.
08 серпня 2025 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 126 584,85 грн, що підтверджується скріншотом транзакції по банківському рахунку позивача.
18 липня 2025 року адвокатом Ковалевською Д.С. в інтересах позивача направлено адвокатський запит з проханням надати розрахунок завданої шкоди, на підставі якого було або буде здійснено страхову виплату позивачу, у відповідь на який відповідачем листом від 24 липня 2025 року надано копію ремонтної калькуляції №295984 від 04 липня 2025 року з додатками до неї.
07 жовтня 2025 року представником позивача ОСОБА_4 направлено ПрАТ «СК «Євроінс Україна» досудову вимогу про доплату страхового відшкодування позивачу.
Листом від 21 жовтня 2025 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило про відсутність підстав для задоволення вимоги.
За приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
Так, зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.
Згідно з частиною першою, третьою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Відповідно до вимог частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом вказаних норм (за загальним правилом) шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.
Утім, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №3720-ІХ) у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України №3720-ІХ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
За правилами частини першої статті 5 Закону України №3720-ІХ страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
За змістом статті 1 Закону України «Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Згідно з частинами першою-третьої статті 27 Закону України №3720-ІХ страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із:
1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті;
2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України;
3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу.
Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правил дорожнього руху та технічної експлуатації.
Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону України №3720-ІХ у разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.
У даному випадку, спір між сторонами зводиться до різниці у розрахунках суб`єктів оцінки щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Golf GTI, д.н.з. НОМЕР_2 , належної до виплати позивачу.
Розрахунок розміру страхового відшкодування відповідач зробив на підставі ремонтної калькуляції № 295984 від 04 липня 2025 року.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійнк оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку, серед іншого, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Оцінка майна у випадках її обов`язкового проведення, виконана суб`єктами, які не є суб`єктами оціночної діяльності, визнається недійсною (частина четверта статті 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійнк оціночну діяльність в Україні»).
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлює Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року( у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року №1335/5/1159).
Згідно з пунктом 1.3 розділу І Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Методики, оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (пункт 4.3 розділу ІV Методики ).
Звіту про оцінку КТЗ чи висновку експерта на підтвердження проведення оцінки майна у встановленому законом порядку відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суду не надав. Надана відповідачем ремонтна калькуляція не є належним доказом на підтвердження розміру оціненої шкоди в розумінні положень чинного законодавства України.
Суд приймає до уваги наданий стороною позивача звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу№268/06-25 від 28 червня 2025 року, складений СОД ТОВ «Клевер Експерт», оскільки його дослідження проведено без порушення Методики товарознавчої експертизи, він має досвід і стаж, відповідний сертифікат та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача.
Будь-яких обґрунтувань щодо неправильності або неповноти звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу№268/06-25 від 28 червня 2025 року, складений СОД ТОВ «Клевер Експерт» відповідач не навів, клопотань про призначення експертиз не заявляв.
Згідно постанови Верховного Суду від 13 вересня 2018 року у справі №910/9396/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.
У зв`язку з вищевикладеним, з огляду на те, що ПрАТ «СК «Євроінс України» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 126 584,85 грн, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму страхового відшкодування, за мінусом виплаченої її частини в розмірі 123 415,15 грн, виходячи із розрахунку 250 000,00-126 584,85.
З приводу позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» інфляційних втрат в розмірі 3 114 грн 26 коп., 3 % річних в розмірі 2 079 грн 00 коп., пені в розмірі 18 867 грн 28 коп., суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово доходив висновку, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, то застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України є обґрунтованим. За змістом аналізованої норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Такі правові висновки містяться, зокрема у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 757/26834/15-ц.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 200/4309/14-ц та від 16 жовтня 2019 року у справі №452/3519/15.
02 липня 2025 року адвокат Ковалевська Д.С. в інтересах ОСОБА_1 направила ПрАТ СК «Євроінс Україна» заяву про страхове відшкодування, долучивши Звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу №268/06-25, які отримано відповідачем 04 липня 2025 року, утім, страховик своєчасно виплатив позивачу страхове відшкодування в межах страхової суми згідно з ремонтною калькуляцією №295984 від 04 липня 2025 року, а доказів розгляду заяви від 02 липня 2025 року з урахуванням Звіту № 268/06-25 від 28 червня 2025 року, що складений СОД ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення ОСОБА_1 , до суду не надано, тому суд приходить до висновку задоволення позовних вимог в цій частині.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне.
За правилами частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.
При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 390,79 грн, які документально підтверджені.
Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1 390,79 грн. 
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі 755/9215/15-ц).
Позивач просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 гривень.
На виконання вказаних вимог закону представником позивача надано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №17/12 від 17 грудня 2025 року, Ордер про надання правової допомоги серії АА №1661932, детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі 752/3117/26 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотка річних, інфляційних витрат від 27 березня 2026 року.
Відповідно до пункту 5.3.1 договору сторони дійшли згоди, що безумовна фіксована плата становить 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.) гривень та сплачується клієнтом на користь адвокатського бюро протягом трьох днів включно з дня набрання рішення суду законної сили. 
У постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Отже, відповідно до вимог статей 137,141 ЦПК України із відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 25 000,00 грн.
Керуючись статтями 1187, 1188, 1194 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, статтями 9, 22, 28, 30, 38 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про судовий збір», суд, 
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотки річних, інфляційних втрат- задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 123 415 (сто двадцять три тисячі чотириста п`ятнадцять) грн 15 коп., пеню у розмірі 18 867 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн 28 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 114 (три тисячі сто чотирнадцять) грн 26 коп., три відсотки річних у розмірі 2 079 (дві тисячі сімдесят дев`ять) грн 00 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 390 (одна тисяча триста дев`яносто) грн 79 коп. та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс України», адреса: вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 22868348.
Повне рішення суду виготовлено 27 квітня 2026 року.

Суддя І.А. Кирильчук