441/1839/25 2/441/145/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

16.03.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Яворської Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Цап І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи – ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и в:

адвокат Струс Н.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, який в подальшому уточнила, просила визнати за позивачкою право власності на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , з яких одна друга, яка належала на праві спільної сумісної власності подружжя та одну другу в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, між тим у видачі свідоцтва на вищеозначений будинок їй було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів. При підготовці позовної заяви до суду було встановлено, що згідно з будівельним паспортом ОСОБА_4 був забудовником і власником будинку у с. Братковичі, земля для забудови і відповідно забудова була надана йому у довічне спадкове володіння, що підтверджує ухвала від 20.08.1992 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в довічне успадкове володіння». Відповідно до довідки №221 від 19.08.2025 у книгах погосподарського обліку на домоволодіння за адресою будинок по АДРЕСА_1 відсутня інформація за 1986-1995 роки. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Також об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Крім того, Кодекс визначає, коли виникає право спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові. Так, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відтак, спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом єдиним спадкоємцем зазначеного майна ОСОБА_4 , що включає домоволодіння по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , так як інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини. В інший спосіб, окрім як звернутись до суду, позивачка оформити свої права на спадщину не може, просила позов задовольнити.
Ухвалою судді від 17.09.2025 відкрито провадження у справі.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, 04.02.2026 її представник – адвокат Струс Н.Я. подала заяву в якій просила розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 29.10.2025 міський голова подав письмові пояснення, за змістом яких позовні вимоги не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності їх представника. 
Треті особи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не заперечують.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.6).
Із копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 17.02.1990 уклали шлюб, після одруження прізвище дружини – ОСОБА_6 (а.с.7).
Згідно з будівельним паспортом ОСОБА_4 був забудовником і власником будинку у с. Братковичі, земля для забудови і відповідно забудова була надана йому у довічне володіння, що підтверджує ухвала від 20.08.1992 «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в довічне успадкове володіння». 
Як видно із копії технічного паспорта від 08.11.2017, житловий будинок по АДРЕСА_1 1991 року побудови, складається із 5 кімнат, коридору, кухні, ванни, інших приміщень, загальна площа – 184,4 кв.м, житлова – 97,6 кв.м, при будинку є господарська будівля, вбиральня, криниця, будинок огороджений (а.с.19-23).
Як видно із довідки №1249 Самбірського МБТІ від 25.06.2025, Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1  не реєструвалося.
Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 91 від 24.06.2011, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державноїреєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Крім того, згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до Сімейного кодексу України (далі – Кодекс) вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Також об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Крім того, Кодекс визначає, коли виникає право спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові. Так, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відтак, житловий будинок по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя. 
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом єдиним спадкоємцем зазначеного майна ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини.
Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Заповідач може призначити спадкоємцем свого майна будь-яку особу, незалежно від того чи перебуває він із вказаною особою в родинних відносинах.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. 
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_4 , прийняла спадщину після смерті чоловіка, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, а тому суд вважає, що є підстави до задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на вищеозначений житловий будинок.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачкою.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :
позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , з яких одна друга - як спільна сумісна власність подружжя та одна друга - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.