КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року справа №320/39180/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Київській області про визнання протиправною бездіяльності,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ПФУ у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неврахування ОСОБА_1 при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміру суддівського стажу, який визначений рішенням Вищої ради правосуддя Вищої ради правосуддя від 08.04.2025р. № 748/0/15-25, з урахуванням дати відрахування зі штату суду згідно Наказу Голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2025р. № 19 кг/с, як 33 роки;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загального розміру його суддівського стажу, що визначений рішенням Вищої ради правосуддя Вищої ради правосуддя від 08.04.2025р. № 748/0/15-25, з урахуванням дати відрахування зі штату суду згідно Наказу Голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2025р. № 19 кг/с, як 33 роки, починаючи з 12.04.2025р., з виплатою недоотриманих сум.
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Київській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Проте, як вказує позивач, відповідач при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснив самостійний розрахунок стажу роботи, що дає право на відставку, не врахувавши при цьому розрахунок, зроблений Вищою радою правосуддя, та зменшивши такий стаж на 5 років. У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, проте, відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що стаж, що дає право на відставку та стаж для призначення щомісячного довічного грошового утримання розраховуються по різному.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відтак, суд, з урахуванням приписів ст. 162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 Указом Президента України від 12.06.1996р. № 420/96 призначений суддею військового суду Дарницького гарнізону, Постановою Верховної Ради України від 07.06.2001р. № 2520-III обраний на посаду судді військового суду Дарницького гарнізону безстроково, Постановою Верховної Ради України від 02.05.2005р. № 2638-IV обраний на посаду судді Вищого адміністративного суду України безстроково. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.01.2024р. № 229/0/15-24 переведений на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.04.2025р. № 748/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв?язку з поданням заяви про відставку" був звільнений з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв?язку з поданням заяви про відставку.
Згідно з наказом виконуючого обов?язки голови Шостого апеляційного адміністративного суду Володимира Аліменка від 11.04.2025р. № 19 к/гс, ОСОБА_1 відрахований зі штату суду 11.04.2025р.
Згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 33 роки 1 день.
3 12.04.2024 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 169 079,63 грн., що відповідає розміру у відсотковому співвідношенню від суддівської винагороди 66% (256 181,25 х 66%), тобто для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховано 28 років стажу судді, замість 33 роки.
У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив обчиислювати і виплачувати грошове утримання, виходячи з 76% грошового утримання судді враховуючи загальний стаж роботи на посаді судді, який складає 33 роки.
Відповідач будь-яких письмових пояснень, відзиву або заперечень проти позову до суду не надав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно пункту 3 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.
У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року у справі № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
На підставі вищевикладеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 522/5168/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 420/1234/19, від 28 серпня 2023 року у справі № 360/6255/21.
За приписами пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.
Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.
Судом встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 08 серпня 2025 року № 748/0/15-25 позивача звільнено з посади судді Шостого ААС у зв`язку з поданням заяви про відставку.
На час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VII (далі - Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VII), частиною третьою статті 142 якого передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Відповідно до частини першої статті 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Частиною третьою статті 127 Конституції України, в редакції, яка діяла на момент призначення позивача на посаду судді, встановлено що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент призначення позивача на посаду судді, встановлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 10 років, то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також стаж роботи за спеціальністю 3 (три) роки.
Так, відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання № 02.7-36/83, виданий Шостим ААС 21.04.2025р., відповідний стаж судді позивача складає 33 роки 1 день (окрім стажу судді, розрахунок містить строкову військову службу - 2 роки 2 місяці 2 дні; професійну діяльність - 2 роки). Втім, позивачеві зараховано відповідачем лише 28 років.
Згідно з правовою позицією, яка неодноразово висловлювалась Верховним Судом (постанови від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 766/17221/16-а), стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Разом з тиим, відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Враховуючи вищевикладене, період проходження строкової служби, а також половина строку навчання у вищому навчальному закладі підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку.
Такий висновок ґрунтується на аналізі чинного законодавства, та узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у Постановах від 6 березня 2018 року у справі №308/6593/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17 від 28 листопада 2019 року у справі № 428/3117/17.
За встановлених обставин та наведеного регулювання, суд дійшов висновку про протиправність незарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, а також періоду строкової військової служби.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд вже неодноразово зазначав, що у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 380/10696/21 вказано: «… Верховним Судом неодноразово висловлювалася позиція щодо обрахунку стажу судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, у постановах від 9 листопада 2018 року справі №243/4794/17, від 11 грудня 2018 року у справі №522/5168/17, від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17, Суд зазначив, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI/призначення позивача на посаду, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих. Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.».
Пунктом 16.3 Регламенту Вищої ради правосуддя передбачено, що при вирішенні питання про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.
Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що рішення Вищої ради правосуддя про звільнення позивача не скасовано у встановленому законом порядку, тобто, є чинним, з урахуванням, встановленого Вищою радою правосуддя стажу судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо самостійного обчислення вказаного стажу роботи позивача у 28 років, відповідно наявність підстав для зобов`язання зарахувати до безпосереднього стажу на посаду судді позивачу саме 33 роки 1 день згідно рішення Вищої ради правосуддя від 08.04.2025р. № 748/0/15-25, з урахуванням наказу ШААС від 11.04.2025р. №19к/гс та розрахунку ШААС від 21.04.2025р. № 02.7-36/83 від 21.04.2025р.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно частини другої статті 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, керуючись частиною першою статті 139 КАС України, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір», вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1 211,20 грн, тобто, у розмірі встановленому чинним законодавством.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, код ЄДРПОУ: 22933548) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
2. Визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, код ЄДРПОУ: 22933548) щодо неврахування ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміру суддівського стажу, який визначений рішенням Вищої ради правосуддя Вищої ради правосуддя від 08.04.2025р. № 748/0/15-25, з урахуванням дати відрахування зі штату суду згідно наказу голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2025р. № 19 кг/с, як 33 роки 01 день;
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, код ЄДРПОУ: 22933548) здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загального розміру його суддівського стажу, що визначений рішенням Вищої ради правосуддя Вищої ради правосуддя від 08.04.2025р. № 748/0/15-25, з урахуванням дати відрахування зі штату суду згідно наказу голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2025р. №19 кг/с, як 33 роки 01 день, починаючи з 12.04.2025р., з виплатою недоотриманих сум.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, код ЄДРПОУ: 22933548).
5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.