ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Чернівці Справа № 600/5196/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.
Позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року до 31 жовтня 2017 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року до 31 жовтня 2017 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час, а саме за кожну годину служби в нічний час, протягом усього періоду його служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 13.08.2024, згідно підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та у відповідності до пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час, а саме за кожну годину служби в нічний час, протягом усього періоду його служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 13.08.2024, згідно підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та у відповідності до пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області «По особовому складу» від 12.08.2024 №266о/с в частині встановлення премії ОСОБА_1 за період роботи 01-02 серпня 2024 року в розмірі 234,395% та позбавлення його премії за період роботи з 03.08.2024 по день звільнення;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 неповної суми премії за серпень 2024 року у розмірі 234,395% до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 повну суму премії за серпень 2024 року у розмірі 234,395% до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), з урахуванням раніше виплаченої суми;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 неповної суми грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського, як то передбачено пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, без врахування при її розрахунку повної суми премії у розмірі 234,395% грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), а також без урахування індексації грошового забезпечення, право на отримання яких ОСОБА_1 мав на день звільнення зі служби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 повну суму грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського, враховуючи раніше виплачені суми, у відповідності до пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, з урахуванням при її розрахунку повної суми премії у розмірі 234,395% грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), а також з урахуванням індексації грошового забезпечення, право на отримання яких ОСОБА_1 мав на день звільнення зі служби;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, як то передбачено пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, у відповідності до пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 неповної суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, як то передбачено розділом VIII Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, без урахування індексації грошового забезпечення, право на отримання якої ОСОБА_1 мав на день звільнення зі служби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 повну суму одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, враховуючи раніше виплачені суми, у відповідності до розділу VIII Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, з урахуванням індексації грошового забезпечення, право на отримання якої ОСОБА_1 мав на день звільнення зі служби.
Позов обґрунтовано тим, що на підставі наказу начальника ГУНП в Чернівецькій області від 12 серпня 2024 року №266 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Разом з цим позивачу впродовж проходження служби в поліції протиправно не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року і доплату за службу в нічний час протягом періоду служби з 07 листопада 2015 року по 13 серпня 2024 року (як слідчому по ДТП в якості допоміжних сил слідчо-оперативної групи 02 січня 2016 року, 15 травня 2016 року, 14 лютого 2019 року, 15 лютого 2019 року, 04 листопада 2019 року та 06 травня 2023 року). Також позивач не погоджується з тим, що наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 12 серпня 2024 року №266о/с позивачу призначено до виплати премію у розмірі 234,395% лише за період роботи з 01 по 02 серпня 2024 року, проте згідно із зазначеним наказом відповідач протиправно позбавив позивача премії у розмірі 234,395% починаючи з 03 серпня 2024 року по день звільнення зі служби (13 серпня 2024 року). Крім цього, позивач, вказуючи на наявність у нього права на виплату премії у розмірі 234,395% включно по день звільнення, вважає, що вказаний вид грошового забезпечення мав бути включений до складу грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток. Також позивач посилався на те, що при звільненні його зі служби в поліції відповідач протиправно не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної додаткової відпустки як особі, яка має дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Крім цього, на думку позивача, відповідач при нарахуванні суми одноразової грошового допомоги при звільненні зі служби протиправно не включив до її складу індексацію грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про відсутність підстав для виплати позивачу спірних видів грошового забезпечення. Зокрема, відповідач вважає безпідставними вимоги позову про виплату ОСОБА_1 доплат за службу в нічний час, оскільки в розпорядженні ГУНП в Чернівецькій області відсутня конкретна інформація та/або документи (такими можуть бути графіки нарядів та чергувань, довідки обліку несення поліцейським служби у нічний час за встановленою законом формою або ж інші документи, які можуть підтверджувати виконання службових обов`язків у нічний час), які належним чином підтверджували би наявність факту проходження позивачем служби у нічний час та, відповідно, слугували би підставою для проведення йому відповідний виплат за службу в нічний час. Стосовно виплати індексації грошового забезпечення відповідач вказав, що у період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року індексація поліцейським взагалі не проводилась, оскільки такі дії не були передбачені законодавством, чинним у вказаний період. Лише починаючи з листопада 2017 року до законодавства, яка регулює питання індексації грошових доходів громадян, було внесено зміни, якими встановлено право поліцейських на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. До вказаного моменту підстав для виплати поліцейським індексації не існувало. Крім цього у відзиві додатково зазначено, що суми індексації не включаються до складових грошового забезпечення поліцейських, такі не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при проведенні розрахунків у тому числі грошових компенсацій за невикористані дні відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні. Щодо виплати позивачу премії за серпень 2024 року у розмірі 234,395% у відзиві вказано, що встановлення розмірів премій належить до повноважень начальника територіального органу Національної поліції України. В даному випадку, визначаючи розмір призначеної позивачу до виплати премії за серпень 2024 року, було враховано рапорт безпосереднього керівника позивача, його особистий внесок у загальні результати служби, а також взято до уваги те, що позивач, попри дію воєнного стану України, надав перевагу звільненню зі служби в поліції за власним бажанням замість виконання службових обов`язків, пов`язаних у тому числі з підтримкою безпеки та обороноздатності країни. Стосовно тверджень позову про безпідставну невиплату ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки як особі, яка має дітей або повнолітню дитину – особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, відповідач зазначив, що згідно з положеннями Закону України «Про відпустки» право на виплату такої компенсації виникає лише за умови, що інший з батьків таких дітей (дитини) не використав у поточному календарному році зазначений вище вид відпустки. На підтвердження зазначених обставин працівник має право пред`явити роботодавцю будь-який належно оформлений та засвідчений документ, яким підтверджується, що іншому з батьків дитини (дітей) не надавалася така соціальна відпустка. Проте, всупереч наведеному, ОСОБА_1 не надавав ГУНП в Чернівецькій області жодних доказів не використання відпустки його дружиною, що, відповідно, свідчить про безпідставність вимог позивача про здійснення йому виплати грошової компенсації за невикористану відпустку. Крім цього відповідач звернув увагу і на те, що з моменту народження дітей позивач не звертався до керівництва ГУНП в Чернівецькій області з питання надання такої відпустки чи виплати компенсації за її невикористання, що, на думку представника відповідача, додатково вказує на безпідставність вимог позову у цій частині. Просив суд відмовити у задоволенні позову.
Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.
Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року задоволено клопотання Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про зупинення провадження у даній справі; зупинено провадження в адміністративній справі №600/5196/24-а до набрання законної сили судовим рішенням у справі №600/4120/24-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Не погоджуючись з указаною ухвалою, представник позивача оскаржив її в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги; прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року та закрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Ухвалою суду від 21 січня 2026 року задоволено клопотання представника позивача та поновлено провадження у даній справі; встановлено сторонам строк для подання до суду пояснень, враховуючи встановлені обставини та висновки по суті спору у справі №600/4120/24-а, до набрання законної сили рішення у якій було зупинено провадження у цій справі за клопотанням Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Після постановлення судом ухвали про поновлення провадження у даній справі представником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області подано до суду пояснення, в яких зазначено, що з огляду на визнання рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі №600/4120/24-а законності наказу начальника ГУНП в Чернівецькій області від 12 серпня 2024 року №266 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, подальші дії ГУНП щодо виплати позивачу всіх сум, належних йому при звільненні, також є правомірними та такими, що відповідають актам законодавства, які регулюють питання грошового забезпечення поліцейських. Додатково зазначено, що оскільки рішенням суду у справі №600/4120/24-а було підтверджено добровільне волевиявлення позивача на подання рапорту про звільнення зі служби за власним бажанням, то вказане свідчить про обґрунтованість рапорту безпосереднього керівника позивача щодо зменшення розміру його премії.
У свою чергу від позивача (його представника) після поновлення провадження у даній справі жодних документів до суду не надходило.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області.
Наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області від 12 серпня 2024 року №266 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої (за власним бажанням) статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з посади старшого інспектора відділення вибухотехнічної служби батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Чернівецькій області з 13 серпня 2024 року.
Зазначеним наказом зобов`язано виплатити позивачу грошову компенсацію за 102 доби невикористаних відпусток, а саме: за 2015 рік – 03 доби щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2016 рік – 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 05 діб додаткової оплачуваної відпустки; за 2018 рік – 01 доба додаткової оплачуваної відпустки; за 2019 рік – 01 доба додаткової оплачуваної відпустки; за 2022 рік – 21 доба щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2023 рік – 28 діб щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2024 рік – 25 діб щорічної основної оплачуваної відпустки. Крім цього зобов`язано виплатити ОСОБА_1 премію за період роботи 01-02 серпня 2024 року в розмірі 234,395% та позбавлено премії в повному обсязі за період роботи з 03 серпня 2024 року по день звільнення.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів, після звільнення зі служби в поліції позивач у вересні 2024 року звертався до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із запитом щодо повного розрахунку при звільненні (зокрема, щодо видів виплат, які були нараховані та виплачені при звільненні).
Листом від 17 жовтня 2024 року №5726-2024 відповідач повідомив позивача про таке.
Стосовно доплат у нічний час відповідач вказав, що згідно наявних відомостей до несення служби у складі слідчо-оперативних груп ГУНП за період з листопада 2015 року по липень 2024 року ОСОБА_1 не залучався.
Поряд з цим, як зазначено у листі від 17 жовтня 2024 року, в управління Національної поліції наявні відомості про те, що за період з листопада 2015 року по липень 2024 року ОСОБА_2 залучався на місця подій в нічний час доби (у проміжок часу з 22.00 год до 6.00 год) в якості допоміжних сил для СОГ як слідчого по ДТП п`ять разів, а саме: 02 січня 2016 року, 15 травня 2016 року, 22 квітня 2017 року, 04 листопада 2019 року та 06 травня 2023 року. Проте, будь-які відомості про конкретний час перебування на місці події у вищевказані дні відсутні.
Стосовно надання ОСОБА_1 додаткової відпустки як працівнику, який має дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, відповідач у листі від 17 жовтня 2024 року №5726-2024 вказав, що з рапортом про надання такої відпустки з 2021 року ОСОБА_1 не звертався, і довідку про те, що його дружина дану відпустку не використовувала, також не надавав. При цьому така відпустка відповідно статті 19 Закону України «Про відпустки» надається лише одному з батьків. Відповідно, правові підстави для надання зазначеного виду відпустки, були відсутні.
Також зазначено, про те, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводилась, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби, а тому грошова компенсація за невикористану відпустку була проведена ОСОБА_1 в порядку та у розмірі, установлених наказами на день звільнення.
Дослідженням змісту наявної у справі інформації про щомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2024 року по серпень 2024 року судом встановлено, що у серпні 2024 року (місяць звільнення зі служби) до складу грошового забезпечення позивача включено: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби, надбавка за специфічні умови проходження служби, премія щомісячна, вихідна допомога, компенсація за відпустку, додаткова винагорода (передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168), індексація.
Вважаючи, що при звільненні зі служби в поліції відповідач не здійснив усіх належних розрахунків з певних видів грошового забезпечення, або ж такі виплачені не в повному обсязі, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Крім цього, судом встановлено, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 звертався до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У вказаному позові ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області «По особовому складу» від 12.08.2024 №266о/с, яким майора поліції ОСОБА_1 (0073422), старшого інспектора відділення вибухотехнічної служби батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, з 13.08.2024 звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України та стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2024 року.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі №600/4120/24-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі №600/4120/24-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року - без змін.
Вирішуючи цей спір в частині вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року до 31 жовтня 2017 року, суд звертає увагу на таке.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-III (далі – Закон №2017-ІІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №2017-ІІІ встановлено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII.
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 94 Закону №580-VIII (в редакції, чинній в період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі – Закон №1282-XII).
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною першою статті 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України №1282-ХІІ).
Відповідно до частини сьомої статті 5 Закону №1282-ХІІ проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Частиною другою статті 6 Закону №1282-ХІІ встановлено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі – Порядок №1078).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Відповідно підпункту 2 пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Беручи до уваги наведені норми суд приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення для певних категорій осіб (державних службовців, осіб, які проходять державну службу зі спеціальним статусом тощо), наявні підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення поліцейських є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
Суд зауважує, що проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, що здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Зазначене підтверджується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справах “Кечко проти України”, “Ромашов проти України”, “Шевченко проти України”.
Положення статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі “Кечко проти України” Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Пунктом 23 рішення у вказаній справі Європейського суду з прав людини вказано, що Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі “Лелас проти Хорватії” (Lelas v.Croatia), п. 74) зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Таким чином, оскаржувана позивачем у даному позові бездіяльність відповідача, яка полягає, зокрема, у фактичній невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення, порушують гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном, з огляду на те, що чинне правове положення передбачає індексацію грошового забезпечення, відтак, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у виплаті індексації, доки відповідні положення є чинними.
Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від наявність чи відсутність інформаційних роз`яснень або ж надання (ненадання) органом вищого рівня повноважень на виплату індексації грошового забезпечення, в той час як право на індексацію грошового забезпечення прямо гарантоване законом.
Отже, відсутність механізму нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за попередні періоди чи інші причини її невиплати жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на її отримання.
Посилання відповідача на те, що індексація поліцейським здійснюється лише з 01 листопада 2017 року, тобто після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абзацом 5 пункту 2 Порядку №1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», суд оцінює критично, оскільки проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі й поліцейських, прямо передбачено положеннями Законами України №580-VIII та №1282-ХІІ.
До того ж, суд зауважує, що положеннями частини другої статті 8 Закону №1282-ХІІ передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 липня 2020 року у справі №2140/1763/18, яка підлягає врахуванню судом при вирішенні спору з огляду на вимоги частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Що стосується періоду, за який позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року), то суд зазначає таке.
Фактичне функціонування Національної поліції України розпочато з дня набрання чинності Законом №580-VIII, тобто з 07 листопада 2015 року. Відповідно, визначення працівникам Національної поліції посадових окладів уперше відбулося у листопаді 2015 року, а тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем встановлення посадових окладів - грудень 2015.
За даними Держстату України індекс споживчих цін (%), на підставі яких здійснюється розрахунок індексів для проведення індексації за грудень 2015 становив 100,7 %, опублікований в січні 2016 року. За січень 2016 індекс споживчих цін становив 100,9 %. За лютий 2016 року індекс споживчих цін - 99,6 %, за березень 2016 року індекс споживчих цін - 101,0 %, за квітень 2016 року індекс споживчих цін - 103,5 %.
Таким чином, поріг індексації 103% було перевищено у квітні 2016 року.
Як зазначалось вище, згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Оскільки показник індексу споживчих цін за квітень 2016 року, який перевищив поріг індексації 103%, був опублікований у травні 2016 року, то, відповідно, право на індексацію виникає з 01 червня 2016 року, тобто з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Аналогічної позиції щодо місяця, з якого у працівників Національної поліції України виникає право на індексацію після фактичного початку функціонування названого органу, дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справах №240/25770/24 (постанова від 16 грудня 2025 року), №120/988/25 (постанова від 21 січня 2026 року).
Отже, саме з 01 червня 2016 року позивач має право на нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення, а не з 07 листопада 2015 року, як про це безпідставно зазначено у позові.
Суд зауважує, що згідно з частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте відповідачем у силу наведених положень законодавства не доведено виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
З огляду на викладене, бездіяльність відповідача, яка полягала у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року, є протиправною.
Оскільки право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний вище період є порушеним, то таке має бути відновленим.
Враховуючи наведене, а також беручи до уваги положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено повноваження суду при вирішенні справи, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача у даних правовідносинах є зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення під час проходження служби з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
Отже, позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.
Стосовно вимог позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час, а саме: за кожну годину служби в нічний час, протягом усього періоду його служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 13 серпня 2024 року, суд зазначає таке.
Як встановлено пунктом 4 статті 91 Закону №580-VIII, однією зі спеціальних умов особливого характеру служби в поліції для певних категорій поліцейських є служба у нічний час.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799 (далі – Порядок №260).
Пунктом 11 Розділу ІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу. Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Згідно з пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2017 року №575, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 липня 2017 року за №937/30805, слідчо-оперативні групи (СОГ) створюються при чергових частинах органів та підрозділів поліції. Склад цих груп формується з числа працівників поліції відповідно до графіка чергування, затвердженого керівником органу, підрозділу поліції та погодженого з керівником органу досудового розслідування (дізнання).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що доплата за службу в нічний час здійснюється поліцейським (у тому числі у разі залучення їх до складу слідчо-оперативної групи) на підставі графіків нарядів (чергувань), затверджених, зокрема, керівниками підрозділів органів поліції (у разі залучення до складу слідчо-оперативної групи – з додатковим погодженням такого графіку з керівником органу досудового розслідування (дізнання).
Суд зауважує, що в матеріалах даної справи відсутні докази несення позивачем служби у нічний час, якими є затверджені керівниками підрозділів органів поліції графіки нарядів та чергувань. Стверджуючи про наявність права на отримання доплат за служби в нічний час, позивач не надав указаних документів і не довів належним чином факту несення ним служби у нічний час.
Стосовно тверджень позивача про те, що він був залучений як слідчий по ДТП в якості допоміжних сил слідчо-оперативної групи 02 січня 2016 року, 15 травня 2016 року, 14 лютого 2019 року, 15 лютого 2019 року, 04 листопада 2019 року та 06 травня 2023 року, то такі, за умови відсутності графіків нарядів (чергувань), самі по собі не можуть слугувати підставою для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час.
До того ж, як вбачається зі змісту листа Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 17 жовтня 2024 року №5726-2024, відповідачем не заперечується те, що за період з листопада 2015 року по липень 2024 року ОСОБА_2 залучався на місця подій в нічний час доби (у проміжок часу з 22.00 год до 6.00 год) в якості допоміжних сил для СОГ як слідчого по ДТП п`ять разів, а саме: 02 січня 2016 року, 15 травня 2016 року, 22 квітня 2017 року, 04 листопада 2019 року та 06 травня 2023 року. Проте в Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області відсутні будь-які відомості про конкретний час перебування ОСОБА_1 на місці події у вказані вище дні служби.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недопущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо нездійснення позивачу доплат за службу в нічний час з 07 листопада 2015 року до 13 серпня 2024 року, а тому позов у цій частині є необґрунтованим та безпідставним, відтак, не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити повну суму премії за серпень 2024 року у розмірі 234,395% від грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплаченої суми, то варто зазначає таке.
Як встановлено підпунктом 4 пункту 3 Розділу І Порядку №260, премія входить до складу грошового забезпечення поліцейських.
Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Порядку №260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
Виплата премії проводиться щомісяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
З метою визначення порядку матеріального заохочення поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з урахуванням специфіки умов проходження служби та особливостей виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та вказівок керівників підрозділів, наказом від 22 січня 2019 року №64 затверджено Положення про преміювання поліцейських ГУНП в Чернівецькій області (далі - Положення №64).
Так, відповідно до пункту 3 Положення №64 преміювання визначається за результатами служби за місяць за такими показниками: неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійність виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; виконання заходів, передбачених планами роботи Національної поліції України, відповідного територіального органу та підпорядкованому йому структурному підрозділі; виконавська дисципліна (виконання доручень Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівництва Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції України та відповідного територіального органу); своєчасність та якість підготовки наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Національної поліції України; виявлення причин та умови, що сприяють учиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, ужиття в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; уживання заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічної безпеки, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; дотримання службової дисципліни.
Згідно з пунктом 4 Положення №64 начальник ГУНП має право не нараховувати премію, позбавляти премії в повному обсязі (незалежно від пропозицій поданих безпосереднім керівником) окремим поліцейським, які не забезпечили належного виконання покладених на них обов`язків чи не виконали хоча б один з критеріїв (показників) преміювання, визначених у підпункті 3 цього Положення.
Крім того, премію можна нараховувати в меншому розмірі на підставі мотивованих рапортів (заяв) керівників структурних підрозділів ГУНП або заступників начальника ГУНП, із зазначенням конкретних причин, що стали підставою для цього.
Премія може зменшуватись за ініціативою (висновком) Дисциплінарних комісій, якими проведено службове розслідування, яке оформлено і затверджено належним чином уповноваженою посадовою особою, що повинно бути відображено у відповідному наказі. Якщо наказом про накладання дисциплінарного стягнення не передбачено зменшення розміру премії на відповідний відсоток чи позбавлення її у повному розмірі, преміювання проводиться у повному обсязі.
Розмір грошового забезпечення поліцейського не може бути нижчим розміру мінімальної заробітної плати.
Зміст наведених норм указує на те, що конкретний розмір премії, а також доцільність преміювання кожного поліцейського відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби, визначає керівник територіального управління Національної поліції на підставі мотивованих рапортів керівників відповідних структурних підрозділів, в межах затверджених граничних розмірів преміювання. Встановлення премії поліцейським, зменшення її розміру або скасуванням здійснюється за наказом начальника територіального управління. У мотивованих рапортах про зменшення розмірів премії чи її скасування зазначаються конкретні підстави для цього. Розмір премії знижується або вона взагалі скасовується виключно за визначеними законом підставами. Повноваження щодо визначення розміру премії носять дискреційний характер і у даному випадку належить виключно керівнику територіального органу Національної поліції. Розмір премії поліцейських не має сталого та конкретно визначеного щомісячного розміру. Показники розмірів премії можуть варіюватися щомісяця з огляду на особистий внесок і вклад поліцейського у загальний розвиток служби. Розміри премії носить змінний характер і не вважається такою, що підлягає обов`язковій виплаті саме щомісячно.
Як вбачається зі змісту наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 12 серпня 2024 року №266 о/с, підставою його видачі, крім рапорту ОСОБА_1 від 26 липня 2024 року, слугував і рапорт командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області від 07 серпня 2024 року.
Дослідженням змісту рапорту командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції Івана Рибінського від 07 серпня 2024 року судом встановлено, що ОСОБА_1 був призначений на посаду старшого інспектора відділення вибухотехнічної служби батальйону 12 липня 2024 року, однак того ж місяця (наприкінці липня) звернувся з рапортом про звільнення зі служби в поліції.
З огляду на наведені обставини, безпосереднім керівником ОСОБА_1 було прийнято рішення про порушення перед начальником ГУНП в Чернівецькій області клопотання про встановлення премії за серпень 2024 року у такому порядку: за період з 01 серпня 2024 року по 02 серпня 2024 року в розмірі 243,395%, а з 03 серпня 2024 року по день звільнення позбавити премії у повному обсязі.
Наведене свідчить про те, що начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області було використано його дискреційне повноваження щодо встановлення ОСОБА_1 розміру премії за серпень 2024 року, а саме: зобов`язано виплатити позивачу премію за період роботи 01-02 серпня 2024 року в розмірі 234,395% та позбавлено премії в повному обсязі за період роботи з 03 серпня 2024 року по день звільнення, про що зазначено у наказі від 12 серпня 2024 року №266 о/с.
На переконання суду, вказані дії відповідача узгоджуються з нормами Порядку №260 в частині, що регулює питання преміювання поліцейських, а також із нормами Положення №64.
Тому суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача в указаній частині, а, відтак, ці вимоги не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене суд вважає безпідставними і вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити суму грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток з урахуванням у складі такої компенсації повного розміру премії 234,395%.
Водночас стосовно вимог позову про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення, то суд зазначає таке.
Частиною десятою статті 93 Закону №580-VIII встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Відповідно до абзаців 7, 8 пункту 8 Розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Згідно з пунктом 2 Розділу VIІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення (пункт 6 Розділу VIІІ Порядку №260).
Відповідно до пунктів 7, 8 Розділу VIII Порядку №260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.
Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.
Як зазначалося судом вище, грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, що прямо передбачено статтею 94 Закону №580-VIII.
Разом з цим, незважаючи на наявність спеціального законодавства, яким визначаються види (складові) грошового забезпечення поліцейських, при вирішенні питання про віднесення індексації грошового забезпечення до певних видів грошового забезпечення необхідно субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-III, Закону №1282-XII, та Порядку №1078.
Суд зауважує, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку компенсації за невикористану відпустку, що забезпечує дотримання прав осіб, які перебувають на службі в поліції, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації призвело б до застосування для визначення розмірів компенсацій та допомог із знеціненого грошового забезпечення.
Отже, індексація відноситься до складу грошового забезпечення поліцейських, є складовою їх місячного грошового забезпечення та повинна враховуватися при розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в поліції.
З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, обираючи належний спосіб захисту порушеного права у цій частині заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в поліції з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в поліції з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення.
Аналогічної позиції при вирішенні подібних спірних відносин також дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі №240/25770/24 (постанова від 16 грудня 2025 року).
Тому позов у вказаній частині підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати і виплатити компенсацію за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічної додаткової відпустки як особі, яка має дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, суд зазначає таке.
Положеннями частини десятої статті 93 Закону №580-VIII та пункту 8 Розділу ІІІ Порядку №26 передбачено право поліцейського, який звільняється зі служби в поліції, на виплату грошової компенсації за всі не використані під час проходження служби дні щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).
Отже, право на зазначений вид відпустки має один з батьків. Суд зауважує, що нормами законодавства, які регулюють питання права працівника на указану відпустку та порядок виплати при звільненні грошової компенсації у разі її невикористання, не передбачено конкретного переліку документів, на підставі яких працівник може реалізувати право на відпустку, передбачену частиною першою статті 19 Закону України «Про відпустку».
Враховуючи, що згідно з названою статтею право на додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів лише одному з батьків, то така відпустка може бути надана працівнику у разі пред`явлення ним будь-якого належного та в установленому законом порядку засвідченого (оформленого) документа, яким підтверджується, що іншому з батьків дитини не надавався такий вид соціальної відпустки.
Однак, як свідчать обставини справи (і на це звертав увагу відповідач у відзиві, доводи якого у цій частині не були спростовані позивачем), ОСОБА_1 протягом проходження служби в поліції у період з 19 лютого 2021 року (дата народження дітей позивача згідно доданих до позову свідоцтв про народження) по дату звільнення зі служби не надавав Головному управлінню Національної поліції в Чернівецькій області жодних документів, які підтверджували б факт невикористання дружиною позивача відпустки, передбаченої частиною першою статті 19 Закону України «Про відпустки», як і жодного разу з моменту народження дітей ОСОБА_1 не звертався до керівництва з рапортами про надання йому такого виду відпустки.
Посилання позивача у позові на Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 (дружина позивача) за формами ОК-5 та ОК-7 суд відхиляє та зауважує, що такі не підлягають оцінці судом при вирішенні цього спору, адже вказані документи не були подані позивачем до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області для вирішення питання про використання ним права на додаткову оплачувану відпустку, передбачену частиною першою статті 19 Закону України «Про відпустки», або ж для вирішення питання про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні такої відпустки.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про передчасність вимог позову щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, як то передбачено пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, та щодо зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області вчинити відповідні дії.
Отже, у цій частині вимог позов не підлягає задоволенню.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Відповідно, відповідач довів суду правомірність своїх дій у спірних відносинах лише в частині.
Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
За приписами частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн.
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 484,48 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції у період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо проведення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції без урахування у їх складі індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення.
В задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 16 лютого 2026 року.

Повне найменування учасників справи: позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач – Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 40109079).

Суддя О.П. Лелюк