справа № 208/11866/25
провадження № 2/208/2062/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Агеєвої В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 208/11866/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Кам`янського за підсудністю з Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшли матеріали цивільної справи № 208/11866/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що їй належить на правi приватної спiльної часткової власностi на пiдставi Договору дарування 3/25 частин домоволодiння в будинку АДРЕСА_1 . 
Згiдно домової книги для реестрацiї громадян, що проживають в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заресстрований з 24.05.2016 року. 
Однак, ОСОБА_2 не проживає в житловому примiщеннi понад три роки без поважних причин про що складено Акт про проживаючих / не проживаючих осiб в житловому примiщеннi № 13/2 вiд 25.08.2025 року № 19/1/2 головою квартального комiтету № 1 Заводського району м. Кам`янського Кандаловою Галиною Сергiївною. 
Вiдповiдач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, його особистиїх речей в будинку немає і будинком взагалі не цікавиться.
Будь-яких перешкод відповідачу у праві користування житловим приміщенні ніхто не чинив. 
Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позивачка позбавлена можливості оформити субсидію та інше.
З метою відновлення своїх прав на вільне використання та розпорядження майном та можливості оформлення субсидії, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 року цивільну справу № 208/11866/25 було розподілено судді Гречаній В.Г.
Як вбачається з відповіді № 1748163 від 08.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.09.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 208/11866/25 за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 04.02.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивачем по справі ОСОБА_1 подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач  ОСОБА_2  про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направленням судових викликів засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою його реєстрації, що в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи.
В судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 належить на праві власності 3/25 частини домоволодіння в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи договором дарування частини домоволодіння у праві спільної часткової власності від 21.03.2013 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М. в реєстрі за № 685, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також Домовою книгою для реєстрації громадян, що проживають домі АДРЕСА_2 .
Окрім того відповідно до акту № 19/1/2 від 25.08.2025 року, складеного головою квартального комітету № 1 Заводського району Кондаловою Галиною Сергіївною за участі члена комітету – ОСОБА_3 , в присутності сусідів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 фактично не проживає за вказаною адресою з 2023 року. 
Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 є сином позивачки.
Таким чином вбачається, що відповідач по справі є сином позивача, однак їй не відомо де перебуває її син, тому врегулювати питання щодо його виписки з належного їй на праві власності житла в досудовому порядку вона не має можливості.
Тривалий час відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги та не надає будь-які кошти для підтримання майна у належному стані. Всі ці витрати самостійно несе позивач.
З наявних в матеріалах справи доказах судом встановлено, що  відповідач в квартирі не проживає більш, ніж три роки, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей також не має.
Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, ОСОБА_1 змушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, а також позбавлена можливості скористатися іншими правами передбаченими чинним законодавством.
Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році. (далі - ЖК України).
17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов`язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проводиться виключно в судовому порядку.
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 понад три роки не проживає за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України, є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні, а тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215, 280 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі
Визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме майном за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 таким, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3  адреса реєстрації:  АДРЕСА_4 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://zv.dp.court.gov.ua.
Відомості про сторони:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3  адреса реєстрації:  АДРЕСА_4 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 таким, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя  В.Г. Гречана