ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/611/25 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 та просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 угрупування сил і засобів у складі Медичних Сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних Сил ЗСУ.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 угрупування сил і засобів у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних Сил ЗСУ.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити позивачукомпенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 15.05.2024 по 31.08.2024, за весь час затримки виплати по день фактичної виплати додаткової грошової винагороди.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , лейтенант медичної служби, з липня 2023 року проходить військову службу на посаді ординатор травматологічного відділення військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується посвідченням офіцера Позивача серії НОМЕР_3 .
Вілповідно до бойового розпорядження угруповання сил і засобі Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угруповання Медичних сил ЗСУ №200/БР дск від 14.05.2024, бойового наказу начальника 407 ВГ віл 10.05.2024, бойового розпорядження начальника 407 ВГ від 15.05.2024, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2024 Nє149, ЦРЛ» АДРЕСА_1 , де виконував бойові (спеціальні) завдання з лікувально- Позивач з 15.05.2024 по 31.08.2024 був відряджений до КНП «Новгород-Сіверська евакуаційних заходів у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 утрупування сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних сил ЗСУ, що, зокрема підтверджується фотокопією посвідчення про відрядження в/ч НОМЕР_2 №166 від 15.05.2024.
П. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року Nє 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» установити, що на період воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Виплата відповідної додаткової винагороди передбачена і п. 2 Глави 34 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.
Однак, додаткова винагорода за виконанням ним бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 Позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 виплачена не була.
У зв?язку з вище наведеним представником Позивача було направлено до Відповідача адвокатський запит від 11.11.2024 з проханням повідомити причини не виплати
У відповіді військової частини НОМЕР_2 №3274 від 20.11.2024 на адвокатський запит від 11.11.2024, Відповідач підтвердив, що Позивач у КНП «Новгород-Сіверська ЦРЛ» м. Новгород-Сіверськ виконував бойові (спеціальні) завдання з лікувально-евакуаційних заходів у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 угрупування сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних сил ЗСУ Також повідомив, що підставою невиплати Позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 Nє168 у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 за час виконання ним бойових (спеціальних) завдань стало не надходження до військової частини від угрупування сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних сил ЗСУ довідок про періоди виконання бойових (спеціальних) завдань ОСОБА_1 
3 врахуванням вищезазначеної відповіді Позивачем через свого представника звернувся до угрупування сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних сил ЗСУ з проханням надати довідки про періоди виконання бойових (спеціальних) завдань Позивачем під час виконання бойових (спеціальних) завдань з лікувально-евакуаційних заходів при КНП «Новгород-Сіверська ЦРЛ» м. Новгород-Сіверськ у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 угрупування сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних сил ЗСУ у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 на підставі бойового розпорядження угруповання сил і засобі Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угруповання Медичних сил ЗСУ Nє200/БР док від 14.05.2024, бойового наказу начальника 407 ВГ від 10.05.2024, бойового розпорядження начальника 407 ВГ від 15.05.2024.
Тоді як у відповіді №1169-ІII/352 від 05.12.2024, отриману стороною позивача 09.12.2024, угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угруповання ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 «ІІІ) повідомило, що довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, або заходах, форма якої наведена у додатку 1 до Доручення Міністра оборони України від 06.03.2023 Nє5718/3, стає потрібною коли військовослужбовець бере безпосередню участь у бойових діях або заходах, виконанні бойових (спеціальних) завдань, перебуваючи у відрядженні, зокрема, у пунктах управління, управління (штабах) угруповань військ (сил), Сил оборони держави (пункт 6 розділу XXXIV Порядку, пункту 1 Доручення Міністра оборони України від 06.03.2023 Nє5718/3. В такому випадку відповідна довідка формується керівниками таких пунктів управління, управління (штабах) угруповань військ (сил), і щомісяця до 5 числа направляється за місцем штатної служби військовослужбовця. Тоді як ОСОБА_1 у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 «ІІІ» не перебував. А згідно з бойовим розпорядженням від 14.05.2024 Nє200/БРдск, Позивач діяв у складі структурного підрозділу військової частини НОМЕР_2 у безпосередньому підпорядкуванні командира військової частини за місцем проходження штатної служби. Таким чином, для нарахування і виплати додаткової винагороди Позивачу відповідна довідка військовою частиною НОМЕР_2 «III» не формувалась і за місцем штатної служи військовослужбовця не надсилалась.
Вказана відповідь угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угруповання Медичних сил ЗСУ (Військова частина НОМЕР_2 «ІІ») Позивача була надана Відповідачу.
Однак від Відповідача 18.12.2024 надійшла відповідь №3521 від 11.12.2024, згідно якої Відповідач, незважаючи на роз?яснення угруповання сил і засобів Медичних сил
« ІНФОРМАЦІЯ_1 » угруповання Медичних сил ЗСУ (Військова частина НОМЕР_2 «ІІІ»), що підставою невиплати Позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 за час виконання ним бойових (спеціальних) завдань стало не надходження до військової частини від угрупування сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних сил ЗСУ довідок про періоди виконання бойових (спеціальних) завдань ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такими дійями позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивачем не було надано за місцем штатної служби належних документів на підтвердження його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, підстави для нарахування та виплати йому додаткової грошової винагороди, встановленої Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» є відсутніми.
З висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
П. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установити, що на період воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань. 
Відповідно п. 2-1 Постанови №168, установити, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
- порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
- особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
- порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди. 
Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 (набрав чинності 31 січня 2023 року та застосовується з 01 лютого 2023 року) внесено зміни та доповнено Порядок № 260 новим розділом "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану". 
Так, у абзаці шістнадцятому пункту 2 розділу І Порядку №260 (у редакції згідно з наказом Міністерства оборони від 25 січня 2023 року №44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить, зокрема, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах, зокрема:
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту; у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту). 
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі до складу сільських (селищних), міських, районних та обласних військових адміністрацій, на території (або частині цієї території), здійснення повноважень яких ведуться воєнні (бойові) дії, та виконують бойові (спеціальні) завдання виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 30000 гривень. 
Згідно із пунктом 3 розділу XXXIV Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України. 
Зокрема, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться або велися бойові дії чи які перебувають у тимчасовій окупації Російської Федерації, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, Новгород-Сіверська міська територіальна громада, починаючи з 22.06.2022 року і станом на теперішній час, віднесена до територій можливих бойових дій.
Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260, факт безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойових (спеціальних) завдань або забезпеченні заходів із національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у відповідний період підтверджується на підставі визначеного переліку документів, а саме:
· бойового наказу (бойового розпорядження); 
· журналу бойових дій (вахтового, навігаційно-вахтового чи навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості (у разі охорони об`єкта, що зазнав збройного нападу); 
· рапорту (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера щодо участі кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих чи оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, а також у виконанні бойових (спеціальних) завдань. 
Згідно з пунктом 9 розділу XXXIV Порядку №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідних наказів: командирів (начальників) військових частин - стосовно особового складу цих частин, а також керівників органів військового управління - щодо командирів (начальників) військових частин.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що в умовах дії правового режиму воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України додаткова винагорода у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виплачується на підставі наказів відповідних командирів (начальників) у порядку, встановленому Порядком №260. Зокрема, накази про виплату додаткової винагороди за попередній місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів за умови наявності підтверджуючих документів, таких як бойові накази (розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення.
Водночас пунктами 6- 7 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється командирами тих військових частин (установ, організацій), до яких такі військовослужбовці були відряджені для виконання завдань. У подальшому відповідна інформація передається до органів військового управління або військових частин за місцем їх штатної служби.
Перелік органів військового управління (штабів угруповань військ (сил)), які входять до складу діючих угруповань сил оборони держави та наділені повноваженнями підтверджувати участь відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.
З огляду на зазначене, довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах, форма якої визначена додатком 1 до доручення Міністра оборони України від 06.03.2023 №5718/з, є необхідною у випадках, коли військовослужбовець виконує бойові (спеціальні) завдання, перебуваючи у відрядженні до пунктів управління, штабів угруповань військ (сил) чи інших органів військового управління, тобто до іншої військової частини, уповноваженої видавати відповідні довідки. У такому випадку зазначені довідки формуються керівниками відповідних органів управління та щомісячно, до 5 числа, направляються за місцем проходження штатної служби військовослужбовця.
Як встановлено судом, на підставі бойового розпорядження угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №200/БР дск від 14.05.2024, бойового наказу начальника 407 ВГ від 10.05.2024, бойового розпорядження начальника 407 ВГ від 15.05.2024, а також наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2024 №149, Позивач у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 був направлений до КНП «Новгород-Сіверська ЦРЛ» м. Новгород-Сіверський, де виконував бойові (спеціальні) завдання з лікувально-евакуаційного забезпечення у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 у складі угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема фотокопією посвідчення про відрядження №166 від 15.05.2024, листами військової частини НОМЕР_2 , а також витягом із наказу командира цієї військової частини.
При цьому факт виконання Позивачем бойових (спеціальних) завдань у зазначений період Відповідачем не заперечується, а навпаки підтверджується відповідними листами військової частини.
Отже, відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, Позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у розмірі 30 000 гривень на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 15.05.2024 по 31.08.2024.
Разом із тим, Відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті зазначеної винагороди, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю довідок від угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо періодів виконання Позивачем бойових (спеціальних) завдань.
Водночас, як встановлено судом, Позивач у спірний період не перебував у відрядженні до іншої військової частини (зокрема військової частини НОМЕР_2 «ІІІ»), а виконував завдання у межах структурного підрозділу військової частини НОМЕР_2 за місцем проходження служби, хоча й у іншому населеному пункті - АДРЕСА_1 , на базі КНП «Новгород-Сіверська ЦРЛ».
За таких обставин вимога Відповідача щодо обов`язкового надання довідок від іншого органу військового управління не відповідає положенням Порядку №260 та є безпідставною, оскільки підтвердження участі Позивача у виконанні бойових (спеціальних) завдань у даному випадку повинно здійснюватися на підставі документів військової частини, у якій він проходить службу.
Оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Позивач у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 перебував у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 , яка входить до складу угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Медичних сил Збройних Сил України, та фактично виконував бойові (спеціальні) завдання з лікувально-евакуаційних заходів на території КНП «Новгород-Сіверська ЦРЛ» м. Новгород-Сіверський.
Вказані обставини не заперечуються самим Відповідачем, який у ході судового розгляду підтвердив факт виконання Позивачем відповідних завдань у зазначений період, однак посилався на відсутність журналів бойових дій та рапортів (донесень) командира підрозділу як на підставу для відмови у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди.
Разом із тим, колегія суддів враховує, що вимоги Відповідача щодо обов`язкового подання довідок саме від угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не ґрунтуються на положеннях Порядку №260, а отже є необґрунтованими.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відсутність первинних документів (журналів бойових дій та рапортів) зумовлена недоліками в організації документообігу та взаємодії між посадовими особами військової частини, а не діями чи бездіяльністю Позивача. При цьому обов`язок щодо складання та подання таких документів не покладений безпосередньо на Позивача.
Суд апеляційної інстанції також бере до уваги пояснення старшого групи лікарсько-сестринської бригади, який підтвердив факт ведення відповідної документації та її передачі командуванню військової частини, а також обставини повторного направлення таких документів.
Водночас Відповідач не вжив жодних заходів для з`ясування причин відсутності зазначених документів, не ініціював службового розслідування та фактично переклав негативні наслідки неналежного ведення документації на Позивача.
Колегія суддів виходить з того, що відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, порушення порядку оформлення та передачі документів між військовими частинами не може бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на передбачені законодавством виплати, якщо факт виконання ним відповідних завдань підтверджується іншими належними та допустимими доказами.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Позивач довів факт виконання бойових (спеціальних) завдань у спірний період, а відтак має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої чинним законодавством.
Суд першої інстанції, не врахувавши вказані обставини, не забезпечив повного та всебічного з`ясування обставин справи, чим порушив принцип офіційного з`ясування всіх обставин, визначений Кодексом адміністративного судочинства України.
Щодо адміністративного позову в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди по день фактичної виплати, колегія суддів зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, регулюються Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону № 2050-III визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.
З аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку № 159 вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 24 січня 2025 року у справі № 380/1607/24.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності факту неправильності нарахування Позивачу сум додаткової винагороди за період з 15.05.2024 року по 31.08.2024 року наявні підстави для зобов`язання Відповідача здійснити таку виплату, Позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального права, тому наявні підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 угрупування сил і засобів у складі Медичних Сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних Сил ЗСУ.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 15.05.2024 по 31.08.2024 у складі лікарсько-сестринської бригади військової частини НОМЕР_2 угрупування сил і засобів у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 » угрупування Медичних Сил ЗСУ.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 15.05.2024 по 31.08.2024, за весь час затримки виплати по день фактичної виплати додаткової грошової винагороди.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко