Справа № 331/4797/22
Провадження № 1-кп/331/172/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі колегії суддів: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів        ОСОБА_2 
ОСОБА_3 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62022080010000165 від 21.09.2022 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судого:
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України та ч. 7 ст. 111-1 КК України

за участі
прокурора ОСОБА_6 
захисника 

ОСОБА_7 обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.
1.1.  ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді заступника начальника сектору кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, складеної ним присяги не дотримався, та в умовах коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. ст. 2, 63 Закону України «Про національну поліцію», зрадив державі та Українському народу, вчинивши злочин проти основ національної безпеки.
ОСОБА_5 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді заступника начальника сектору кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Бердянського району, зокрема міста Бердянськ, та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів влади РФ, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та зокрема,м. Бердянськ системи оранів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно на початку квітня 2022 року, але не пізніше 09 квітня 2022 року(більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе), у період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні надав добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ,надав представниками окупаційної влади РФ необхідну інформацію щодо особового складу Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, зокрема про наявність у них вогнепальної зброї, спецзасобів, внаслідок чого, у співробітників поліції за вказівкою окупаційної влади, було вилучено у них вогнепальну зброю та спецзасоби, самостійно вилучав у співробітників Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області табельну вогнепальну зброю в інтересах «народної міліції м. Бердянськ», усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Так, ОСОБА_5 з власної ініціативи добровільно розпочав службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації РФ, а саме незаконно створеному органі - «народній міліції м. Бердянськ», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

ІІ. Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченої (in absentia)
Судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 здійснювався у порядку спеціального судового провадження на підставі ухвали суду від 21.10.2024 за відсутності обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово викликався до суду (під час формування поштового відправлення для направлення повістки за адресою реєстрації обвинуваченої на офіційному вебсайті оператора потового зв`язку АТ «Укрпошта» зазначено про неможливість формування поштового відправлення у зв`язку із тим, що відділення зв`язку на території м. Бердянськ Запорізької області тимчасово не працюють), через засоби масової інформації шляхом опублікування повісток про виклик у газеті «Урядовий кур`єр» № 126 (7786) від 21.06.2024; № 184 (7844) від 11.09.2024, № 252 (7912) від 13.12.2024, №43 (7968) від 27.02.2025, №123 (8048) від 19.06.2025, №142 (8067) від 16.07.2025, а також в газеті «Голос України» №181 (433) від 13.09.2025, №47 (549) від 11.03.2026, а також шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті Олександрівського (Жовтневого) районного суду міста Запоріжжя. Крім того, повістка про виклик обвинуваченої вручалась особисто його захиснику ОСОБА_7 ..
Жодного разу обвинувачений ОСОБА_5 до суду не прибув, заяв про неможливість взяти участь у судовому розгляді суду не подавав, письмових пояснень із повідомленням поважності причин своєї неявки до суду не надіслав, що свідчить про його небажання скористатися передбаченим діючим КПК України правами обвинуваченого.
Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника ОСОБА_7 , який реально був забезпечений державою.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Також під час вирішення питання про здійснення судового розгляду in absentia враховані наступні письмові докази:
-Постановою слідчого від 17.09.2022 про оголошення розшуку ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №62022080010000014 від 16.04.2022 року;
-Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2022 (ЄУН 333/4379/22, провадження № 1-кс/333/1250/22) надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
-Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2022 ( ЄУН 333/4379/22, провадження № 1-кс/333/1357/22) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 ;
Разом з тим, положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченої.

ІІІ. Позиція сторони захисту.
Захисник у судових дебатах просив виправдати обвинуваченого, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи.
Підкреслив, що досліджені протоколи негласних слідчих розшукових дій є недопустимими доказами. Матеріалами, дослідженими під час судового розгляду не доведено хто саме є ті особи, розмови яких зафіксовані. 
Підкреслив, що у судовому засіданні не до доведена добровільність дій обвинуваченого, оскільки свідки показували про загальну атмосферу окупації.

ІV. Докази досліджені на підтвердження встановлених судом обставин.
У судовому засіданні досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, які стали підставою дляреєстрації кримінального провадження, а саме повідомлення заступника начальника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №62022080010000014 від 16.04.2022.
Також досліджені постанови прокурора від 15.09.2022, про виділення з матеріалів досудового розслідування за №62022080010000017 матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження в копіях та оригіналах згідно переліку та постанову прокурора від 21.09.2022, якою виділено з матеріалів досудового розслідування за №62022080010000014 матеріали досудового розслідування в окреме провадження;
Заперечень щодо підстав для початку проведення досудового розслідування, об`єднання кримінальних проваджень від учасників кримінального провадження не надходило.
Крім того досліджені відповідні процесуальні рішення щодо визначення групи слідчих та групи прокурорів у кримінальному провадженні, та визначення органу, який буде здійснювати досудове розслідування.
Учасники судового провадження не ставили під сумнів наявність відповідних повноважень у слідчих та прокурорів, не встановлені такі факти і судом. Орган досудового розслідування визначений згідно вимог ст. 216 КПК України. Слідчі і процесуальні дії проведені особами із відповідними повноваженнями. 

Також у судовому засіданні досліджені письмові докази, добуті під час досудового розслідування:
Повідомлення заступника начальника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого головним відділом ЗНД УСБУ в Запорізькій області під час проведення контр розвідувальних заходів, спрямованих на виявлення осіб, причетних до розвід спрямувань з боку спецслужб РФ та можливо задіяних осіб у проведенні підривної діяльності проти України, встановлено працівників Національної поліції України ( повні дані встановлюються), які зрадили присязі, перейшли на сторону ворога та надали згоду працювати в окупованому Бердянську в «народній міліції» серед яких ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що займає посаду інспектора відділу кадрів, використовує мобільний телефон НОМЕР_1 . Після на виконання доручення №17-01-2785 від 30.05.2022 було встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 24.02.2022 року знаходиться на не підконтрольній території Запорізької області в окупованому м. Бердянськ, не звільнений. З початку російської агресії приблизно з перших чисел березня 2022 року перейшов на сторону ворога та працевлаштувався до так званої народної міліції ( поліції )РФ;
Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду ЄУН 4807/1576/22, реєстраційний номер №10/1550т від 25.04.2022 року проведено заходи по зняттю інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 . Так було встановлено, що 21.05.2022 року ( о 16:05:32 годин) на телефон НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_9 (М) здійснено вхідний дзвінок з терміналу стільникового зв`язку з номеру НОМЕР_3 , який знаходиться у користуванні невідомого громадянина (С). Під час розмови ОСОБА_9 повідомляє, що зброю, яку добровільно було видано невідомим, треба під рапорт везти до «разрешителя», після чого в наступній розмові 21.05.2022 ( о 16:24:32 годин) з телефону за номером НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_9 (М) здійснено вхідний дзвінок на термінал стільникового зв`язку на номер НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_9 повідомляє, що ОСОБА_5 «на контору» привезуть зброю у кількості 2 шт.
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18.06.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду ЄУН 4807/1576/22, реєстраційний номер №10/1550т від 25.04.2022 року проведено заходи по зняттю інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за терміналом мобільного зв`язку НОМЕР_5 за мобільним номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 ідентичного змісту. До протоколу у якості додатку долучено диск із записами розмов, виявлених під час вчинення слідчої дії;
Наказ (Витяг) начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 18.02.2021 №97 о/с про призначення майора поліції ОСОБА_5 (0085536) заступником начальника сектору кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції;
Наказ начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 23.05.2022 №636 о/с, відповідно до якого на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_5 , заступника начальника сектору кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції звільнити зі служби в поліції з 23.05.2022 року;
Копія Присяги на вірність Українському народові, підписана 07.11.2016 року ОСОБА_5 ;
Копія біографічної довідки, службової характеристики на ім`я ОСОБА_5 .

Також у судовому засіданні допитані свідки обвинувачення. 
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що познайомилася із обвинуваченим під час проходження практики у Бердянському РУП, він був її керівником. У 2022 році вона проходила службу у Бердянському РУП на посаді дізнавача. Обвинувачений спочатку був начальником кадрів, після чого начальником відділу контролю за обігом зброї. Після окупації міста, до неї додому приходили із обшуками, вона у той час проживала у бабусі. Від ОСОБА_12 дізналася, що 8 квітня 2022 усьому особовому складу необхідно здати табельну зброю. Свідок злякалася, і не пішла, після чого до неї додому знову прийшли із обшуком. 09 квітня свідок пішла до будівлі УБОП по вулиці Лютеранській, біля будівлі знаходилося багао співробітників та люди у військовій формі, яки вона раніше не бачила. ОСОБА_13 завели до кабінету, де сидів невідомий їй чоловік, який записав її анкетні дані, після чого її направили до кабінету №2, де сидів ОСОБА_5 , якому вона передала свій пістолет Макарова, замотаний у ганчірку. Він розрядив її пістолет, дістав 16 патронів, поклав пістолет до мішка із іншою зброєю. У обвинуваченого був список співробітників із зазначенням табельної зброї кожного та її номерами. Після чого ОСОБА_5 сказав свідку пройти до іншого кабінету. Там їй пропонували роботу у новоствореній міліції, та сказали виходити завтра на роботу. Свідок дуже злякалася і наступного дня виїхала із міста Бердянськ. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що знає обвинуваченого як колегу, заступав разом на чергування. 27 лютого 2022 року він заступив на добове чергування у Бердянському РУП, у день будівля управління поліції була захоплена військовими РФ, і саме тоді у нього відібрали табельну зброю. На початку квітня у місті він зустрівся із ОСОБА_15 , Який вказав, що може допомогти працевлаштуватися у нову «народну міліцію», та пропонував іти на службу. Через декілька днів, помічник чергового ОСОБА_16 повідомив свідка про те, що необхідно прибути до будівлі поліції по вул.. Горбенка, та здати табельну зброю. Прибувши туди 08 квітня 2022 року, зустрів там багато співробітників, коли його завели до будівлі, провели до кабінету №1, де знаходився обвинувачений ОСОБА_5 , який приймав зброю. Свідок повідомив, що зброї немає, оскільки її конфіскували ще у лютому. Після чого свідка провели на співбесіду до ОСОБА_17 (начальника нової міліції), який пропонував йому іти на службу до окупаційної міліції. Після цього свідок виїхав до м. Запоріжжя.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інспектор сектору контролю за обігом зброї Бердянського РУП ГУНП в Запорізькій області. Станом на 2022 рік ОСОБА_5 перебував на посаді тво начальника сектору контролю за обігом зброї Бердянського РУП ГУНП в Запорізькій області. В день окупації м. Бердянськ свідок забрала всю документацію, в свою чергу ОСОБА_5 забрав всю зброю, яка зберігалась в Бердянському РУП ГУНП в Запорізькій області та за яку він був відповідальний, для того, щоб її вивезти. Також ОСОБА_5 забрав робочий комп`ютер додому, де зберігалась вся інформація про співробітників поліції, їх зброю, а також власників зброї, які не відносяться до військових структур. 05.04.2022 року ОСОБА_19 , який перебував на керівній посаді, повідомив про потребу здати належну табельну зброю задля уникнення проблем із окупаційною владою. ОСОБА_18 09.04.2022 прибула до тимчасового розташування поліції по вул. Горбенка, де побачила як ОСОБА_5 який раніше визначеного часу приїхав до будівлі. ОСОБА_5 із собою ніс зброю, яку до цього забрав з відділу поліції. Після того як ОСОБА_18 віддала військовим РФ свою табельну зброю, ї ОСОБА_5 представив ОСОБА_20 , далі ОСОБА_20 (колишній працівник поліції на пенсії) їй було запропоновано співпрацю, відповідь на що чекали на наступний день. ОСОБА_18 повернувшись наступного дня повідомила, що не бажає працювати в поліції, після бачила як ОСОБА_20 давав доручення ОСОБА_5 щодо подальшої їх співпраці. ОСОБА_18 одразу виїхала до м. Запоріжжя, та вже перебуваючи в м. Запоріжжя, їй подзвонив ОСОБА_5 , який розпитував де документація, яку вона забирала з РУП. ОСОБА_18 повідомила, що вона її спалила. В травні 2022 року ОСОБА_5 знову подзвонив ОСОБА_18 та сам почав розповідати хто із працівників поліції перейшов на бік ворога та на якій посаді тепер перебуває. Сам ОСОБА_5 повідомляв свідку про своє бажання залишитись в окупації, однак про співпрацю із окупаційною владою нічого не казав, однак вже після розмови із ОСОБА_21 зазначив, що в нього не було іншого виходу як іти на співпрацю, хоча свідок це сприйняла як бажання вибілити себе перед нею. 

V. Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. 
Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_22 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Згідно з указом Президента України ОСОБА_23 № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, починаючи з 24.02.2022, дію якого у подальшому неодноразово продовжено.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Після початку повномасштабної військової агресії РФ проти України, 27.02.2022 війська РФ тимчасово окупували м. Бердянськ Запорізької області та розташовані там державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, інші об`єкти, після чого на території м. Бердянська представники РФ почали незаконно формувати органи окупаційної адміністрації РФ.
З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, зокрема м. Бердянська, представники РФ з числа своїх громадян та лояльних до них верств місцевого населення почали формувати незаконні підрозділи під виглядом «правоохоронних» органів для вчинення діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

VІ. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність
Той факт, що обвинувачений є суб`єктом кримінального правопорушення підтверджується наявністю громадянства України (у судовому засіданні досліджна копія паспорта громадянина України НОМЕР_4 ), перебування на службі у правоохоронному органі (копією присяги поліцейського від 07.11.2016, Наказ (Витяг) начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 18.02.2021 №97 о/с про призначення майора поліції ОСОБА_5 (0085536) заступником начальника сектору кадрового забезпечення Бердянського районного відділу поліції). 
Отже, ОСОБА_5 є громадянином України, співробітником правоохоронного органу а тому суб`єктом кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 111 КК України.

Наявність у діях обвинуваченого об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджені показами свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_11 які показали, що обвинувачений ОСОБА_5 використовуючи доступ до інформації щодо наявності у співробітників Бердянського РУП та інших мешканців району зброї, передав її представникам РФ, що значно спростило збір зброї у поліцейських та її передачі окупантам. Крім того, показами свідка ОСОБА_11 підтверджено, що обвинувачений мав у розпорядженні список особового складу Бердянського РУП із зазначенням номерів зброї.
Протоколами НСРД , дослідженими у судовому засіданні також підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми активними діями сприяв збиранню табельної зброї та виявленню і ідентифікації усіх співробітників поліції. 
Термін «підривна діяльність» вживається в Деклараціях Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ) та інших. 
Згідно доктрини міжнародного гуманітарного права, тимчасово окупована території України є територією держави України, де влада повинна здійснюватися від імені України. Діяльність ОСОБА_5 була направлена на встановлення діяльності правоохоронних органів іноземної держави, що у свою чергу унеможливлює там діяльність законних органів влади. Також дії щодо організації збору зброї сприяли попередженню будь-яких спроб збройного супротиву осіб, які залишилися на окупованій території, що у свою чергу перешкоджало легітимним органам влади України відновити та утримувати контроль на цій території. Такі дії і є підривною діяльністю.
Отже, матеріалами справи підтверджено вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 державної зради у формі здійснення підривної діяльності проти України.
У судових дебатах прокурор наголошував на тому, що ОСОБА_5 порушив Присягу поліцейського, саме тому його дії, мають більшу суспільну небезпеку та повинні кваліфікуватися як державна зрада у формі переходу на бік ворога під час збройного конфлікту. Однак аналіз складу кримінального правопорушення, передбаченого статею 111 КК України, дає підстави стверджувати, що, дійсно, суб`єкт цього злочину визначений законодавцем як спеціальний, оскільки ним може бути тільки громадянин України, який досяг до вчинення злочину шістнадцяти років. Водночас, інших спеціальних ознак (службовий стан, певна діяльність тощо), диспозиція статті 111 КК України не містить. 
Суд вважає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено вчинення обвинуваченим державної зради у формі переходу на бік ворога, оскільки жодних доказів його участі у збройних формуваннях РФ під час розгляду справи не здобуто.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_5 ознака добровільності, суд спирається на постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 638/5446/22 (провадження №51-4092км23), у якій зазначено, що у кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України. На свідомий і добровільний характер дій з надання допомоги РФ у проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України вказує сам характер таких дій, їх послідовність та динаміка розвитку.
Показам свідків підтверджено, що ОСОБА_5 на момент, коли новий орган «народна міліція» лише почала створюватися та збирати матеріальну базу для свого функціонування, уже почав співпрацювати та вчиняв активні дії для полегшення початку її ефективного функціонування. Крім того, свідки пояснили, що виїхали на підконтрольну Україні територію, оскільки не хотіли співпрацювати із окупантами. Встановлені обставини підтверджують добровільність його дій.
Дослідивши наведені вище докази, суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_5 був вимушений співпрацювати та діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - РФ. Більш того, діяльність, яку здійснював обвинувачений пов`язана саме із поширенням і укріпленням окупаційної влади, надання їй показової законності та легітимності.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 111 КК України як державу зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України

VІІ. Призначення покарання.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого нею злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України : не встановлені. 
Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України не встановлені
З огляду на відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити покарання у межах санкції статті.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_24 у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд враховує, що обвинувачений злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Крім того, обвинувачений за віком є особою, яка може претендувати на зайняття посад в органах державної влади. Крім того, використовував свою службову діяльність для вчинення злочину. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання з забороною займати будь які посади в органах державної влади та в правоохоронних органах на підставі ч.2 ст. 55 КК України та додаткове покарання у вигляді конфіскації усього особистого майна, так як вказане покарання буде необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Також, суд вважає за можливе застосувати приписи ст. 54 КК України і позбавити обвинуваченого спеціального звання.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

VІІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Судові витрати по справі відсутні.
Клопотань про застосування, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження до суду не надходило.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111КК України та призначити йому покарання: у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять ) років із конфіскацією всього належного йому майна та позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в правоохоронних органах на строк три роки.
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спеціального звання «майор поліції» 
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 не обирати.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення надіслати захиснику у порядку абз. 6 ч.3 ст. 323 КПК України та вручити прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Інформацію про ухвалення вироку розмістити на сайті Олександрівського районного суду міста Запоріжжя та у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Головуючий суддя:    ОСОБА_1 

Судді:     ОСОБА_3 
ОСОБА_2