Справа 752/4543/24 Головуюча в 1 інстанції - ОСОБА_1 
Провадження 11-кп/824/1309/2026 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючого), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурорів  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
захисників  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 
обвинуваченого  ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 12024100010000373 від 06.02.2024 за апеляційними скаргами прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року,
ОСОБА_11 , уродженця міста Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, удівця, позбавленого батьківських прав, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз: 
- 24.05.2024 вироком Обухівського районного суду Київської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 
засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців;
на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_11 , шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Обухівського районного суду Київської області від 29.05.2024 та даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців;
на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_11 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.02.2024 по 04.09.2024 із розрахунку один день попереднього ув`язнення та/або відбування покарання за попереднім вироком на один день позбавлення волі;
вирішене питання речові докази.
Відповідно до вироку, ОСОБА_11 06.02.2024 о 15 год. 36 хв., з метою на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, маючи незняту та непогашену судимість за умисний корисливий злочин проти власності, в умовах воєнного стану, перебуваючи у торговій залі супермаркету «Велмарт», який розташований по вул. Васильківська, 6, у м. Києві, шляхом відкритого доступу, взяв з полиць дев`ять плиток молочного шоколаду ТМ «Milka» та сховав їх до рюкзака, що мав при собі, й направився до виходу, однак був зупинений співробітниками охорони магазину, але, будучи викритим на крадіжці, вирішив відкрито заволодіти товаром, та почав тікати й вибіг з магазину. Після чого, ОСОБА_11 був затриманий поза межами супермаркету. Таким чином,  ОСОБА_11 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі. Такими діями ОСОБА_11 мав намір завдати майнову шкоду ТОВ «Фудком» в розмірі 897 грн 39 коп.
В апеляційній скарзі прокуроравказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обгрунтування доводів скарги вказав на те, що вступна частина оскаржуваного вироку складена з істотним порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України, оскільки в ній не містяться відомості про рік, місяць, день та місце народження обвинуваченого. Окрім того, судом неправильно застосовано при призначенні покарання обвинуваченому положення ч. 3 ст. 68 КК України, оскільки за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку або найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (частини статті) КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України, грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану - карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Тобто, максимальний строк позбавлення волі за цією частиною статті становить 10 років, а дві третини від нього - 6 років та 8 місяців. При цьому, слід враховати те, що мінімальний строк за санкцією статті складає 7 років позбавлення волі, тобто більше від двох третин максимального строку. Отже, на переконання прокурора, законною мірою покарання за інкриміноване ОСОБА_11 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, має бути 6 років і 8 місяців позбавлення волі, оскільки більш сувора міра покарання порушувала б положення ч. 3 ст. 68 КК України, а більш м`яка - розмір мінімального можливого покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення. Проте, місцевим судом необгрунтовано застосовано положення ст. 69 КК України, що призвело до призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, яке через свою надмірну м`якість, не відповідає суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Просив вирок змінити в частині, додавши до вступної частини вироку дані щодо року, місяця і дня народження, а також місця народження ОСОБА_11 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва. Вирок скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок яким визнати винним ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців. На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 24.05.2024, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 9 (дев`ять) місяців. 
В апеляційній скарзі обвинуваченого вказано на незаконність вироку. Зазначив, що заперечує, що вчиняв інкримінований йому грабіж. Водночас визнає, що вчинив крадіжку на суму не більше 3 000 грн, що не є кримінальним правопорушенням, а адміністративним. 
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурорів, які апеляційну скаргу прокурора підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити; апеляційну скаргу захисника вважали необґрунтованою та просили залишити її без задоволення;
обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити; апеляційну скаргу прокурора вважав необґрунтованою та просив залишити її без задоволення;
захисників, які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали та просили її задовольнити; заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України за обставин, наведених у вироку, стверджуються доказами, дослідженими у ході судового розгляду, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких, він, будучи охоронцем у магазині «Велмарт», який розташований по вул. Васильківська, 8, 06.02.2024, отримавши повідомлення про чоловіка, який сховав у сумку плитки шоколаду та направлявся до виходу, зупинив цього чоловіка, попросив його відчинити сумку, але той побіг від нього до виходу. Через незначний час цього чоловіка привів до магазину інший охоронець. У сумці затриманого чоловіка виявили 6 плиток шоколаду;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , відповідно до яких, він, обіймаючи посаду начальника служби охорони у магазині «Велмарт», 06.02.2024, у кімнаті охорони, де перебував затриманий та з дозволу останнього оглянув його сумку в якій виявив 9 плиток шоколаду, які повернув до сумки;
- протоколом затримання, відповідно до якого, 06.02.2024 о 19 год 50 хв, ОСОБА_11 був затриманий та проведений його обшук, під час якого з рюкзака синього кольору, що був при ньому, виявлено та вилучено, зокрема, 9 плиток шоколаду «Milka»;
- довідкою ТОВ «Фудком» від 06.02.2024, відповідно до якої, одна плитка шоколаду ТМ «Milka» становить 124,64 грн. з ПДВ, ціна без ПДВ - 99,71 грн. Вартість 9 плиток - 897,39 грн. без ПДВ;
- протоколом огляду камер внутрішнього спостереження приміщення магазину «Велмарт» від 07.02.2024, відповідно до якого, дані відтвореного відеозапису фіксують чоловіка, одягнутого у чорний одяг, який переміщується по торговим залам, підходить до полиць, бере товар та кладе його у синій рюкзак, що має при собі з емблемою Nike. Після чого направляється до виходу та до нього звертається охоронець. На другому відеофайлі камера зовнішнього спостереження зафіксовано, як охоронець намагається на виході схопити чоловіка у чорному одязі із рюкзаком синього кольору. Останній тікає, а охоронець повертається до магазину. Індикатор часу на відеозаписі фіксує час вказаних подій як 06.02.2024 15 год. 36 хв. Відеофайл, що містить запис з зовнішньої камери спостереження, фіксує чоловіка у синій курточці, який заходить до магазину «Велмарт», тримаючи за верхній одяг чоловіка у темному одязі, що має при собі рюкзак синього кольору з емблемою Nike. На відеофайлі із записом з внутрішньої камери спостереження, зафіксовані чоловіки у приміщенні, один з яких оглядає рюкзак чоловіка у темному одязі, звідки виймають плитки з шоколадом. Таких плиток 9 штук;
- протоколом впізнання, відповідно до якого, 26.02.2020 свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у присутності понятих у пред`явлених їм фотознімках впізнали особу, яким виявився ОСОБА_11 , який 06.02.2024 о 15 год 30 хв, перебуваючи у магазині «Велмарт», намагався відкрито заволодіти товаром, а саме 9 плитками шоколаду.
Вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку стверджується іншими, зібраними у кримінальному провадженні доказами. Наведені докази узгоджуються між собою, взаємопов`язані, в сукупності доповнюють один одного, беззаперечно й достатньо підтверджують вину обвинуваченого  ОСОБА_11  у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна. Дослідивши указані докази та давши їм належну юридичну оцінку у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Колегія суддів звертає увагу на те, що усі докази були зібрані в порядку, передбаченому КПК України. Обвинувачений та свідки були допитані судом із належною повнотою, усі обставини кримінального провадження, які мають істотне значення для правильного його вирішення були з`ясовані. 
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 в частині заперечення обставин відкритого заволодіння майном ТОВ «Фудком» та як наслідок неправильної кваліфікації його дій, колегія суддів звертає увагу на те, що момент викрадення ОСОБА_11 шоколаду із торговельних полиць зафіксованй на відеозаписі камер із приміщення магазину. На вказаному відеозаписі зафіксовано, як після не розрахування за викрадений товар, ОСОБА_11 був зупинений свідком - охоронцем магазину ОСОБА_13 , однак обвинувачений почав бігти від нього. Ці обставини були підтверджені також свідком ОСОБА_13 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами. Факт виявлення протиправних дій свідком ОСОБА_13 свідчить про правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, оскільки його дії були помічені до настання реальної можливості розпорядитися викраденим майном. Та обставина, що свідок ОСОБА_13 не бачив моменту безпосереднього заволодіння майном ТОВ «Фудком» будь-яким чином не спростовує правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 як відкрите викрадення чужого майна, оскільки після зупинки ОСОБА_11 на виході із магазину, той фактично зрозумів те, що його дії були помічені та він почав тікати від охорони магазину. Спосіб, спрямованість умислу та мети направлених на таємне викрадення чужого майна також не указує на помилковість кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки в момент вчинення крадіжки його дії стали поміченими, тобто відкритими для оточуючих, які усвідомлювали протиправний характер його дій. Та обставина, що обвинувачений після зупинки охоронцем ОСОБА_13 почав здійснювати втечу, свідчить про усвідомлення останнім того, що його дії були помічені, однак незважаючи на це, продовжив свої злочинні дії. 
Наведене, свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 .
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони грунтуються на вимогах закону.
Відповідно до вироку, призначаючи ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років і 5 місяців, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що за правилами ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті. Та обставина, що санкція ч.4 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, дві третини максимального строку фактично становить 6 років і 8 місяців позбавлення волі. Призначивши ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років і 5 місяців, суд першої інстанції без правових на те підстав призначив покарання нижче від найнижчої межі передбаченого законом покарання, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Приведення призначеного покарання ОСОБА_11 за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року у відповідність до вимог закону можливе шляхом призначення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі строком на 6 років і 8 місяців, а остаточне покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України, із застосуванням принципу часткового складання призначеного покарання із покаранням за вироком Обухівського районного суду Київської області від 24.05.2024 - у виді позбавлення волі строком на 6 років і 9 місяців.
У зв`язку із викладеним, вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_11 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_11 скасувати в частині призначеного покарання.
Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років і 8 (вісім) місяців. 
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 24.05.2024 та покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років і 9 (дев`ять) місяців.
В решті вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим  ОСОБА_11 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даного вироку.

СУДДІ

  ____________________ ОСОБА_2 	  ____________________ ОСОБА_3 	  ____________________ ОСОБА_4