ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України

справа №650/2808/25
провадження №22-ц/819/429/26

15 квітня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Базіль Л.В.,
Приходько Л.А.
секретар судового засідання: Середюк О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 січня 2026 року, постановлене під головуванням судді Хомик І.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :
Зміст позовних вимог
В квітні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» про розірвання договору оренди землі.
Позов мотивований тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 січня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки кадастровий номер 6520985000:07:010:0023 площею 8,9687 га, що розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.
23 лютого 2017 року між позивачами та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ-ПЛЮС» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавці передали, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку 6520985000:07:010:0023 площею 8,9687га сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
03 вересня 2018 року між позивачами, ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду №1900059 до договору оренди землі від 23 лютого 2017 року, якою погоджений розмір нормативної грошової оцінка земельної ділянки в сумі 291 472, 50 грн. та розмір орендної плати 5,70 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 16 613,93 грн. за рік оренди. Пунктом 4.5 додаткової угоди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Строк дії договору встановлений до 30 листопада 2027 року. 
Позивачі зазначили, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» протягом періоду з 2022 по 2024 роки виплату орендної плати за користування землею не здійснювало, з приводу чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 49 841,79 грн.
Посилаючись на систематичну несплату орендної плати, невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням та відсутність будь-яких дій з боку відповідачів щодо виконання умов договору, що свідчать про істотне порушення умов оренди, позивачі просили розірвати договір оренди землі від 23 лютого 2017 року, укладений між ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (новий орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 03 вересня 2018 року №1900059) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 19577927 (в Державному реєстрі прав орендарем зазначено ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт») щодо земельної ділянки кадастровий номер 6520985000:07:010:0023 площею 8,9687 га; вирішити питання розподілу судових витрат у справі.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 січня 2026 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволений частково.
Постановлено розірвати договір оренди землі від 23 лютого 2017 року, укладений між ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (новий орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 03 вересня 2018 року №1900059) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , номер запису про інше речове право в державному реєстрі прав 19577927 щодо земельної ділянки кадастровий номер 6520985000:07:010:0023 площею 8,9687 га.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати понесені на сплату судового збору в сумі 969,00 грн.
Відмовлено у стягненні на користь позивачів судових витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі, що проявилося у систематичній невиплаті орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки та є істотним порушенням умов договору відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі», статті 651 ЦК України та підставою для розірвання оспорюваного договору оренди.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції надав оцінку розпорядженням органів місцевого самоврядування про встановлення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» пільг зі сплати місцевих податків та зборів, зазначивши, що ці розпорядження підтверджують лише факт надання товариству пільг, але на спірні відносини не поширюються;не визнав належним доказом у справі лист ГУ ДСНС у Херсонській області від 11 червня 2025 року, оскільки цей лист не підтверджує наявність для орендаря обставин непереборної сили та фактичну неможливість використання земельної ділянки за цільовим призначенням протягом 2022-2024 років; визнав неприйнятним посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28 грудня 2022 року № 2924/02.1-7.1 про визнання військової агресії рф проти України, як обставини непереборної сили, що звільняє відповідача від обов`язку виконання зобов`язань по нарахуванню та виплаті орендної плати за 2022- 2024 роки, за відсутності підтвердження факту, що орендар опинився в ситуації неможливості виконання зобов`язань протягом означеного періоду внаслідок військової агресії.
Суд критично оцінив посилання відповідача на можливе потенційне забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, за відсутності належних та допустимих доказів щодо проведення орендарем обстеження ділянки та виявлення вибухонебезпечних предметів, які б унеможливлювали використання землі за цільовим призначенням.
За наведених обставин суд вважав, що орендар не довів невиконання ним договірних зобов`язань по виплаті орендної плати з причин, які не залежали від його волі та були наслідком настання форс-мажорних обставин, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення орендаря від виконання договірних зобов`язань за 2022–2024 роки. Загальне посилання орендаря на запроваджений в Україні воєнний стан не є достатньою підставою для безумовного звільнення підприємства від виконання договірних зобов`язань.
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду від 12 січня 2026 року, ТОВ «ЮТС – АГРОПРОДУКТ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у задоволенні позовних вимог.
Скаржник зазначив, що між ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» та орендодавцем існують правовідносини з оренди землі сільськогосподарського призначення. З 24 лютого 2022 року у зв`язку зі збройною агресією рф частина території України, включаючи Херсонську область та земельні ділянки Бериславського району, були тимчасово окуповані, у зв`язку з чим ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» не мало можливості здійснювати господарську діяльність на орендованих ділянках. Після звільнення території Чкаловської сільської ради Херсонської області підприємство не припустило до оброблення земель сільськогосподарського призначення, оскільки земельні угіддя забрудненні/потенційно забрудненні вибухонебезпечними предметами. 
Суд неправильно застосував норми матеріального права, не врахувавши положення частини шостої статті 762 ЦК України та правові висновки Верховного Суду, в яких вказано, що перебування земельних ділянок у зоні бойових дій чи тимчасовій окупації підтверджує неможливість їх використання і звільняє орендаря від обов`язку виплати орендної плати.
Листом ГУ ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025 року підтверджено потенційне забруднення орендованих ділянок вибухонебезпечними предметами та не залучення підрозділів ДСНС до проведення робіт з розмінування території. 
Суд безпідставно не прийняв до уваги лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія рф проти України, а також той факт, що територія, в межах якої розташована земельна ділянка позивача, була віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період 2022 року, і є територією, на якій можливим є ведення бойових дій.
Необґрунтовано поза увагою суду залишилися приписи Закону України від 11 квітня 2023 року №3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно", який набрав чинності 06 травня 2023 року та яким внесено зміни до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в частині того, що тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, не нараховується та не сплачується плата за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб.
За даними Інтерактивної карти Державної служби надзвичайних ситуацій, розміщеної на офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), Новорайська сільська рада Бериславського району Херсонської області, в межах якої знаходиться належна позивачу земельна ділянка, є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети. 
Скаржник виснував, що у зв`язку з імовірним забрудненням земельної ділянки позивачів вибухонебезпечними предметами орендар був позбавлений можливості використовувати землю за цільовим призначенням, проводити посівну та збиральну кампанії у 2022–2024 роках, а відтак в силу частини шостої статті 762 ЦК України має бути звільненим від сплати орендної плати, що унеможливлює розірвання договору оренди землі.
В ході розгляду справи суд першої інстанції припустився істотних процесуальних порушень, пов`язаних з порушенням порядку розгляду заяви про відвід головуючому-судді, що є безумовною підставою для скасування судового рішення. 
Правова позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бєліков А.А., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просив скаргу залишити без задоволення, вказавши про законність та обґрунтованість рішення суду від 12 січня 2026 року.Адвокат просив провести розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.
Розгляд справи апеляційним судом
В судове засідання суду апеляційної інстанції представники сторін не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог процесуального законодавства (частина шоста статті 128 ЦПК України), що підтверджується довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів сторін;рекомендованим листом з повідомленням про відсутність ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» за адресою місцезнаходження (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Ураховуючи наведене, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії №012697 ОСОБА_3 належала земельна ділянка з кадастровим номером 6520985000:07:010:0023 площею 8,9687 га, розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 січня 2017 року спадкоємцями померлої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частка кожного з яких у спадковому майні становить по частині. До складу спадщини увійшла земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровими номером 6520985000:07:010:0023 (а.с. 55).
23 лютого 2017 року між позивачами та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ-ПЛЮС» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавці передали, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку 6520985000:07:010:0023 площею 8,9687 га сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14-17).
03 вересня 2018 року між позивачами, ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду №1900059 до договору оренди землі від 23 лютого 2017 року, якою погоджений розмір нормативної грошової оцінка земельної ділянки в сумі 291 472, 50 грн. та розмір орендної плати 5,70 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 16 613,93 грн. за рік оренди. Пунктом 4.5 додаткової угоди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Строк дії договору погоджений до 30 листопада 2027 року (а.с. 18-24). 
Відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» протягом періоду з 2022 по 2024 роки виплату орендної плати за користування землею не здійснював, з приводу чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 49 841, 79 грн.
Належна позивачам земельна ділянка розташована в адміністративних межах Чкаловської сільської ради Херсонської області, яка відносена до Великоолександрівської селищної територіальної громади Херсонської області, яка у період з 10 березня по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 09 листопада 2022 року Великоолександрівська селищна територіальна громада Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, який є чинним.
Лист Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 21 квітня 2025 року №1147 свідчить, що огляд спірної земельної ділянки щодо наявності на ній вибухонебезпечних предметів проведений (а.с. 25-26).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 21 квітня 2025 року, за період з січня 2022 року по грудень 2024 року орендна плата за користування спірною земельною ділянкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.28-41).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що орендарем спірної земельної ділянки зазначено ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (а.с.43-44).
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Отже, оренда землі є окремим видом найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.
Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Орендодавець, відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно частини статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» протягом 2022-2024років не виплачувало орендодавцям орендну плату у строки, визначені умовами укладеного сторонами договору та додатковою угодою про оренду землі, що відповідно до наведених норм права є підставою для розірвання договору оренди відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24), підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Оскільки позивачі мотивували позовні вимоги тим, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вчасно не сплачувало орендну плату за 2022 - 2024 роки, тому саме відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивачів про несплату орендної плати в обумовлений в договорі термін до 31 грудня поточного року, чого ним зроблено не було.
Орендар не надав суду доказів на підтвердження факту виконання договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати позивачам за 2022, 2023 та 2024 роки. Крім того, заперечуючи проти задоволення позову вказував на неможливість виконання цих зобов`язань через обставини, які унеможливлювали виконання зобов`язань поза волею відповідача.
В апеляційній скарзі товариство послалося на те, що відсутність сплати орендної плати у період окупації та до моменту підтвердження безпечного стану земельної ділянки є наслідком обставин непереборної сили, за які ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не відповідає, що унеможливлює розірвання договору оренди землі на підставі систематичної несплати орендної плати за зазначений період.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
В зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
Згідно частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно положень глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом.
Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
Частиною статті 762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
В пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені в частині шостій статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в ході розгляду справи ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» доведено факт неможливості використання за цільовим призначенням орендованої земельної ділянки з незалежних від товариства причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали орендарю виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачам орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Чкаловської сільської ради Бериславського району Херсонської області, в період з 10 березня по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією рф, а тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати земельну ділянку для отримання доходів, в 2022 році.
Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2023, 2024 роки ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» також посилається на наявність обставин непереборної сили, за які товариство не відповідає, що унеможливлює розірвання договору оренди землі на підставі систематичної несплати орендної плати за цей період та на неможливість використання орендованої земельної ділянки через її потенційне забруднення вибухонебезпечними предметами, що унеможливлює проведення обробітку землі.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши надані сторонами докази у справі, суд визнає, що належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про відсутність протягом 2023, 2024 років, за які відповідачем не вносилася орендна плата, можливості використання земельної ділянки через наведені скаржником обставини, як підстави для застосування вимог частини шостої статті 762 ЦК України, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в установленому процесуальним законом порядку, не надано.
Спірна ділянка розташована на території Чкаловської сільської ради Херсонської області, яка з 09 листопада 2022 року віднесена до території можливих бойових дій. Тобто бойові дії у 2023 та 2024 роках на вказаній території не велися.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про відсутність протягом 2023-2024 років, за який товариством не вносилася орендна плата, можливості використання ділянки за цільовим призначенням через військову агресію рф проти України, забруднення ділянки вибухонебезпечними предметами тощо.
В апеляційній скарзі товариство зазначило, що наявність форс-мажорних обставин в даному випадку підтверджується листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року.
Проте частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Водночас, лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022, на який посилається скаржник як на аналогію сертифікату про посвідчення форс-мажорних обставин, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.
Верховний Суд у постановах від 01 червня 2021 у справі №910/9258/20, від 14 червня 2022 у справі №922/2394/21 зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Таким чином, в разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами.
Водночас, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого настав до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку. Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №912/750/22.
З огляду на викладене, лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022року не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», виданим безпосередньо ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ».
В ході розгляду справи ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заперечувало наявність у товариства можливості використання земельної ділянки у 2023, 2024 роках, пославшись на лист Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 11 червня 2025 року, згідно якого піротехнічні розрахунки ДСНС України не залучалися до робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» на території Бериславського району. 
Разом з цим, цей лист беззаперечно не доводить неможливість використання орендованої ділянки за цільовим призначенням, адже ГУ ДСНС у Херсонській області повідомило, що роботи з розмінування орендованих земельних ділянок проводились іншими фаховими відомствами з розмінування.
Слід також врахувати, що чинне законодавство не покладає обов`язок здійснення розмінування виключно на державні органи. Відповідач, як суб`єкт господарювання, мав можливість самостійно ініціювати проведення відповідних заходів із залученням спеціалізованих підприємств або організацій, що мають відповідну ліцензію та дозвіл на проведення робіт із розмінування. Відтак, посилання на обставини непереборної сили є неприйнятними, оскільки відповідач не довів, що ним вчинялися всі необхідні та можливі дії для належного виконання умов договору оренди.
Отже, лист Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 11 червня 2025року не підтверджує об`єктивної неможливості використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням, а невиконання зобов`язань орендарем в 2023, 2024 роках не може бути виправдане обставинами непереборної сили.
Крім того, лист Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 21 квітня 2025 року №1147 свідчить, що огляд спірної земельної ділянки щодо наявності на ній вибухонебезпечних предметів проведений, ділянка 6520985000:07:010:0023 не визнана непридатною для використання.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на Інтерактивну карту Державної служби з надзвичайних ситуацій щодо виявлення або ймовірного знаходження вибухонебезпечних предметів на землях Великоолександрівської селищної територіальної громади, оскільки ця карта відображає лише актуальну інформацію на час її перегляду та не містить даних щодо спірного періоду. 
Також суд визнає неприйнятними до спірних правовідносин посилання скаржника на положення Закону України від 11 квітня 2023 року №3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно". При цьому апеляційний суд виходить з того, що вказані положення Закону стосуються земельних ділянок державної та комунальної власності, а не приватної власності.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивачів може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання орендарем умов договору, що є істотним порушенням умов оренди. Разом з цим, апеляційний суд визнає слушними аргументи скаржника щодо неможливості через тимчасову окупацію, використання за призначенням земельних угідь у період 2022 року, і як наслідок виконання зобов`язань зі сплати у 2022 році орендної плати, відповідно до умов договору оренди землі, але ця обставина не вплинула на результат вирішення спору по суті, оскільки встановлене судом першої інстанції систематичне невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати мало місце не лише у 2022 році, а й в 2023, 2024 роках, що свідчить про істотне порушення умов договору та є самостійною підставою для його розірвання.
Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи неповноважним складом суду, а саме суддею Хомик І.І., якій було заявлено відвід і який, на думку скаржника, вирішено з порушенням вимог процесуального законодавства, колегія суддів визнає такі доводи неприйнятними з огляду на те, що заяву про відвід судді вирішено судом першої інстанції в порядку, передбаченому статтею 44 ЦПК України. За змістом частини третьої наведеної норми права, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи, має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Крім того, за положеннями пункту 2 частини третьої статті 376 ЦПК України, підставою скасування рішення суду першої інстанції є виключно та обставина, що підстави відводу судді першої інстанції визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, тоді як вбачається зі змісту заяви про відвід судді, заява обґрунтована виключно процесуальними діями судді в інших справах, поданням скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя в іншій справі, що за приписами частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу суду.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" задовольнити частково, рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 січня 2026 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання орендарем земельної ділянки кадастровий номер 6520985000:07:010:0023 у період 2022 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив: 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» задовольнити частково.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 січня 2026 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання ТОВ «ЮТС -АГРОПРОДУКТ» об`єкту оренди у період 2022 року.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 23 квітня 2026 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль 

Л.А. Приходько