Справа № 466/8617/25 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б. 
Провадження № 33/811/448/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю захисника – адвоката Акімової О.О. ( у режимі відеоконференції), потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої – адвоката Сибаля О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 – адвоката Акімової Олени Олександрівни на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2025 року про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1020 (одна тисяча двадцять) гривень в дохід держави. 
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 копійок.
Згідно з постановою судді, як встановлено у судовому засіданні та як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД №478997 від 13.09.2025 року, 13.09.2025 близько 18:50 год. гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне та фізичне домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав її, у присутності малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв шкоду її психологічному здоров`ю, чим такими діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокат Акімова О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_2 не отримував постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за одну й ту саму подію і двічі за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що є окремо підставою для скасування постанови та закриття провадження.
Стверджує, що ОСОБА_1 є ініціатором всіх сварок та фізичного насилля/побиття ОСОБА_2 .
Зазначає, що у протоколі не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції стаття 173-2 КУпАП.
Звертає увагу на те, що на підставі наданих доказів можна встановити, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні фактичні родинні відносини в розумінні чинного законодавства України, та відповідно дії, які описані зі слів ОСОБА_1 , які гіпотетично скоїв ОСОБА_2 не підпадають під кваліфікацію за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_2 всупереч чинному законодавству України був притягнутий відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до адміністративно відповідальності за події, які були взяті з пояснень потерпілої та її матері ( що ідентичні за змістом) від 13.09.2025 близько 18:50 год. – тобто двічі за одну й ту саму подію, за однією і тією ж статтею.
При апеляційному розгляді захисник – адвокат Акімова О.О., не заперечила щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 , підтримала подану апеляційну скаргу та просили її задоволити.
Потерпіла ОСОБА_1 та її представник – адвокат Сибаль О.Б., заперечили апеляційну скаргу та просили залишити оскаржувану постанову без змін.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №478997 від 13.09.2025 року;
- письмовими поясненнями мами потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , у яких вона зазначає, що її колишній чоловік ОСОБА_2 проживає окремо від неї, проте навідується до неї та їх двох малолітніх дітей, та вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Зазначає, що 13.09.2025 близько 18:50 год. її колишній чоловік ОСОБА_2 прийшов побачитися до неї додому з дітьми, та останній в присутності доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ображав її нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою, штовхав її, проте тілесних ушкоджень не заподіяв, але спричинив їй та малолітній дитині шкоду їх психологічному здоров`ю. Зазначає, що дані дії колишнього чоловіка мають систематичний характер.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, – тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Доводи апеляційної скарги про те, що на підставі наданих доказів можна встановити, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні фактичні родинні відносини в розумінні чинного законодавства України, та відповідно дії, які описані зі слів ОСОБА_1 , які гіпотетично скоїв ОСОБА_2 не підпадають під кваліфікацію за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та є лише суб`єктивним сприйняттям правопорушником обставин події.
Враховуючи викладене, аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що обставини домашнього насильства, які описані у ньому, дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, зміст протоколу відповідає диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони ні окремо, ні в сукупності, не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а тому не можуть слугувати підставами для його скасування.
Апеляційний суд враховує і те, що докази наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви в об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_2 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 – адвокату Акімовій Олені Олександрівністрок апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2025 року. 
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2025 року, якою  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної  ОСОБА_2 – адвоката Акімової Олени Олександрівни– без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   М.Ф. Романюк