Дата документу 03.03.2026	Справа № 545/5018/25	
 	Провадження № 2/554/1089/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року      м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді   Черняєвої Т.М.,
за участі секретаря     Звігольської О.Ю.,
представника відповідача    адвоката Ярошенко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ :

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Кудіна А.В. звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором.
В обґрунтування позову вказала, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем 16.03.2021 року було укладено кредитний договір №1688273. Згодом, 19.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками.
Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 до договору факторингу №19102023 від 19.10.2023, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13600, грн., з яких: 6 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7600,00 грн. заборгованість за процентами.
Відповідач не виконав свого обов`язку, кошти не повернув в зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13600,00 гривень.

Ухвалою від 02.12.2025 року відкрито провадження по справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили.

23.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Ярошенко С.М. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому вона прохала відмовити у задоволенні позовних Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі та прохала судові витрати покласти на позивача.
В обґрунтування заперечень вказала, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на відсутність належних і допустимих доказів виникнення грошового зобов`язання, а також вказувала на пропуск строку позовної давності. Зазначила, що позивач не надав належних доказів фактичного перерахування кредитних коштів відповідачу. Посилається на недоведеність правонаступництва (факторинг), оскільки реєстр боржників не є первинним бухгалтерським документом передачі права вимоги за конкретним договором №1688273 від 16.03.2021 року та відсутні докази повідомлення відповідача про відступлення права вимоги.
Вважає, що відсутність виписок рахунків позичальника позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Розрахунки заборгованості, на які посилався позивач у позові, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості.
Зазначає, що позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано належних доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно договорів на рахунок відповідача, а також фактичного користування ним кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) у зв`язку з чим вважає, що немає можливості встановити наявність чи відсутність заборгованості у відповідача, а також встановити розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Вважає, що позов ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними доказами, а заявлені вимоги подані після спливу строку позовної давності.
Представник відповідача зазначає, що між відповідачем та його представником – адвокатом Ярошенко Світланою Миколаївною укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги №5 від 16 січня 2026 року. Згідно з даним договором адвокат зобов`язується підготувати відзив, інші заяви та клопотання за необхідності здійснити представництво інтересів Позивача в суді, а Клієнт зобов`язується виплатити гонорар в розмірі 7000,00 (семи тисяч) грн. Факт надання правничої (правової) допомоги додатково відображено в акті виконаних робіт. Документи, що підтверджують витрати на правничу допомогу та факт її надання буде надано додатково.

28.01.2026 року від представника позивача – Зіморой Д.М. надійшла до суду відповідь на відзив, в якій він прохав судове засідання провести за відсутності представника позивача. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У відповіді на відзив зазначив, що відповідачем укладено договір щодо отримання кредитних коштів, а саме: кредитний договір №168827 від 16.03.2021р. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено, що і є доказом фактичного підписання оригіналів кредитних договорів та надання йому примірника оригіналів договорів.
Представник позивача вважає доведеним факт укладання вищевказаного договору відповідачем в електронній формі, тому зазначає, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісних кредиторів подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісні кредитори надіслали позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання договору
Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.
У відповідності до умов договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору.
Позивачем при формуванні та поданні позовної заяви до суду, долучались до матеріалів справи: копія підтвердження перерахування коштів за кредитним договором; копія розрахунку заборгованості від первісного кредитора за кредитним договором. Надані додаткові розрахунки заборгованості за кредитним договором є складеними первісними кредиторами, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. Оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є будь якою вище переліченою установою та не був стороною при укладенні кредитного договору, та не здійснювало безпосереднє перерахування коштів на рахунок відповідача, надати докази, а саме оригінали первинних документів банку, в тому числі виписки за рахунками, за кредитним договором, укладеними з відповідачем не виявляється можливим.
Зазначає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Відповідачем при підписанні Договору Позики не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору.
Також позивач наголошує на тому, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. 
Згідно договору позики, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Крім того, зі змісту договору позики вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання, позики відповідачем при укладенні договору висловлено не було. 
Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов договору позики у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався.
Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання договору позики між відповідачем та первісним кредитором, та для обгрунтування розміру заборгованості відповідача, вказаної у позовні заяві.
Розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути позивач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою передбаченою кредитним договором.
Щодо судових витрати на професійну правничу допомогу представник позивача зазначає, що вони є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуд та належним чином необгрунтований. Вважає розмір судових витрат відповідача на вартість правничої допомоги, є недоведеною належним чином, і з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву є неспівмірним. Важає, що стороною відповідача не надано належного обгрунтування щодо саме такої вартості послуг на правничу допомогу.
Щодо відступлення права вимоги представник позивача зазначає, що в законодавстві не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Договорів факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору.
Представник позивача зазначає, що договір факторингу укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача, документи, які були додані позивачем до позовної заяви, позивач додає у порядку, визначеному чинним законодавством, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст. 43, ч. 4 ст. 179, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, опонуючи в межах відповіді на відзив на позовну заяву, надаючи відповідь на твердження та міркування представника відповідача, подані у відзиві на позовну заяву.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви та у відповіді на відзив висловив прохання про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 16.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надав відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн, строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 договору. Тип процентної ставки – фіксована, стандартна процентна ставка становить 1, 90% в день. Знижена процентна ставка становить 0,01 % в день. Орієнтовна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 639,50 % річних, за заниженою ставкою 3,65 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 9 420, 00 грн., за заниженою ставкою 6018, 00 грн.
Відповідно до п. 4.1.1. у випадку неможливості виконання зобов`язання за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору.
19.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками.
Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 до Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13600, 0 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 7600, 00 грн. заборгованість за відсотками.
Кредитодавцем виконано зобов`язання за договором №1688273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.03.2021 р. та надано відповідачу кредит, що підтверджує наявна в матеріалах справи виписка про рух кредитних коштів, надана АТ КБ «Приват Банк», з якої вбачається зарахування коштів в сумі 6000,00 на картковий рахунок ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного судом встановлено, що укладеним сторонами договором нарахування процентів за користування позикою обмежено строком, визначеним у п. 1.3 договору.
Згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, відповідач зобов`язався сплатити до 15.04.2021 року позивачу за договором заборгованість у загальному розмірі 6018,00 грн., з яких 6000, 00 грн. сума позики, 18,00 грн. - проценти за користування позикою.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 р. по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів за користування позикою, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що їх нарахування може здійснюватися лише в межах строку кредитування.
Пунктом п. 4.1.1. вказаного Договору визначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язання за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору.
Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до первісного кредитора з заявою про пролонгацію кредитного договору.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, сторони погодили умови кредиту. Договір споживчого кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.ст.6, 207, 627-628, ч. 2 ст.639 ЦК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Положеннями частини 1 статті 1078 ЦК України установлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 цього Кодексу).
Положеннями статті 514 ЦК України встановлено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні. Так, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, позивач набув права грошової вимоги за вказаними кредитним договором до відповідача.
Відповідач належним чином свої зобов`язання за Договором позики не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за позикою в розмірі 6000 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 3420,00 грн., а всього у розмірі 9420,00 грн.
Щодо позиції представника відповідача про застосування строків позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Згідно ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Разом з тим, п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 30.06.2023 на всій території України встановлений карантин було відмінено.
Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64 /2022, затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, з огляду на приписи ст.ст. 256, 257 ЦК України, а також п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, трирічний строк позовної давності для нарахування заборгованості розпочав свій перебіг з квітня 2021 року та станом на час введення воєнного стану в Україні (24.02.2022) не сплинув, тому підстави для застосування строків позовної давності щодо вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відсутні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню на 69,26 % розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог в розмірі 2097,43 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1688273 в розмірі 9420,00 грн., з яких: 6000, 00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3420,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2097,43 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, код ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя         Т.М. Черняєва