Справа № 307/2927/25
Провадження № 2/307/1057/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Мельник Б.В., за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Цопко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1  було укладено кредитний договір №4924638. 
У відповідності до п.п. 1.1. Кредитного договору, укладання Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб - сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та / або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. 
Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору. Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту ( загального розміру ) на користь клієнта. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» ( п.п. 9.9 . Кредитного договору ), які розміщені на веб - сайті, повністю Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. 
22 квітня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №22042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ( відступає ) ТОВ « ФК « ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ « ФК « ЄАПБ » приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22 квітня 2025 року до договору факторингу № 22042025 від 22 квітня 2025 року, ТОВ « ФК « ЄАПБ » набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31040 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19040 грн. сума заборгованості за процентами; сума заборгованості за штрафами - 4000 грн. 
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ « ФК « ЄАПБ », ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 22 квітня 2025 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ « ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 4924638 в розмірі 31040 грн.
Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості у розмірі 31040 грн. за кредитним договором № 4924638 від 28 серпня 2024 року та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
09 грудня 2025 року від представника відповідача Цопко С.В. надійшов до суду відзив на позовну заяву, де зазначаєнаступне. 28 серпня 2024 року з кредитної картки Приват банку відповідача було списано 45 000 гривень , які згідно виписки Приват банку були частково готівкою зняті в банкоматі у м. Полтава та списувалися на касі магазину Сільпо в м. Полтава. 28 серпня 2024 року о 14 годині 20 хвилин на дану кредитну картку було зараховано 8000 гривень. Через одну хвилину - о 14 год. 01 хв. було зараховано ще 1000 гривень. Відповідачем одразу дану банківську картку було заблоковано. 21 вересня 2024 року відповідач звернувся в поліцію за фактом вчинення злочину за п.4 ст.190 ККУ, про що наявний витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що відповідачем начебто було підписано даний договір. В заяві міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та погодився з ними. Позичальник висловив свою згоду, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, складає договір про надання банківських послуг. Заява підписана позичальником та представником банку. Звернувшись до суду з даним позовом, банк додав до позовної заяви письмові Умови та Правила надання банківських послуг, де визначено, за яких умов та за якими правилами банк надає банківські послуги. Та відповідач стверджує, що він не є споживачем фінансових послуг ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», не підписував жодних кредитних договорів та не користувався грошовим коштами, а тому стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є незаконним. До позовної заяви відповідачем додано кредитний договір, проте не цілий ( починається з пункту 1.3.2.). Крім того, позивач не надав докази, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір первинними документами. Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по справі були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем по справі. Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір. Встановивши вказані обставини та надавши належну оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження заявлених ним вимог, приходимо до висновку про недоведеність факту укладення саме з відповідачем кредитного договору, на умовах, вказаних ним у позовній заяві та видачі кредитних коштів, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
19 грудня 2025 року від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив де вказує, що зматеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Тобто, верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно комунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний, зокрема, через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Товариства з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною. Таким чином, відповідачем було подано заявку на оформлення Договору в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав Договір електронним підписом. Наголошує на тому, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору відповідачем висловлено не було. ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору. Обставини укладення вказаного договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Відтак, з огляду на свободу договору , яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору. Під час укладення вказаного договору, відповідач підтвердив умови підписаного ним договору та погодився на його виконання. Таким чином, не підтвердилися аргументи відповідача про порушення Первісними кредиторами Закону України «Про захист прав споживачів» під час укладення спірного правочину. Усі інші доводи відповідача щодо нібито порушенні Первісним кредитором норми законодавства чи ненаданні будь -якої інформації зводяться виключно до цитування статей та власних припущень без жодної аргументації та відсутності доказової бази. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність відповідача, відсутність жодних підтверджень доводам позичальника, позиція є неаргументованою та невмотивованою. Відповідно до умов Кредитних договорів, кошти надано Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. Тому, позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Твердження відповідача щодо вчинення злочину, шляхом незаконного отримання кредитних коштів на його ім`я, не підтверджено належними та допустимими доказами, адже лише звернення до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину, відповідно до законодавства, не є підтвердженням факту вчинення незаконних дій та відповідно доведення позиції відповідача щодо не укладення ним Кредитного договору. Враховуючи наведене просить позовні вимоги задовольнити повністю. 
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2026 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Цопко С.В. про поновлення строку на подання відзиву задоволено та поновлено строк подачі відзиву. Долучено до матеріалів цивільної справи та прийнято до розгляду відзив представника відповідача Цопко С.В. відповідь на відзив представника позивача Пер`ян А.А. на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
29 січня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області поновлено представнику позивача пропущений процесуальний строк для звернення до суду з клопотанням про витребування доказів у справі та клопотання задоволено, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію на підтвердження факту відкриття карткового рахунку відповідачем, зарахування на нього грошових коштів відповідно до кредитного договору.
17 лютого 2026 року АТ КБ «ПриватБанк» надало до суду лист з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на яку за період з 28 серпня 2024 року по 28 серпня 2025 року надійшло зарахування коштів у сумі 8000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої відповіді на відзив просить провести розгляд справи у його відсутності.
Відповідач та його представник в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на обставини викладені у відзиві.
Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що між ТОВ « Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 28 серпня 2024 року було укладено договір №4924638 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 8000,00 грн. строком на 360 днів та стандартною процентною ставкою 1,00 %, зниженою процентною ставкою 0,01%, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 6-17).
Із паспорта споживчого кредиту вбачається, що з відповідачем ОСОБА_1 були узгоджені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: тип, суму, спосіб та строк надання кредиту; розмір процентної ставки; порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи із обраних ним умов кредитування, про що свідчить його електронний підпис у вказаному паспорті (а.с.20-21).
З листа повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №1-2204 від 22 квітня 2025 року вбачається, що 28 серпня 2024 року було поповнено карту № НОМЕР_3 на суму 8000 грн. (а.с.22).
22 квітня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №22042025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.25-27). 
Згідно акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 22 квітня 2025 року за договором факторингу №22042025 від 22 квітня 2025 року, ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло Реєстр Боржників кількістю 2666 (а.с.28).
Відповідно до витягу з реєстру боржників 22 квітня 2025 року до договору факторингу №22042025 від 22 квітня 2025 року (додаток №1) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4924638 в сумі 31040,00 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19040 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4000,00 грн. - сума заборгованості за штрафами (а.с.30).
Із розрахунку заборгованості за договором №4924638 від 28 серпня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 22 квітня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 31040,00 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19040 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4000,00 грн. - сума заборгованості за штрафами (а.с.23-24).
Як вбачається із інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду № 20.1.0.0.0/7-260203/30705-БТ від 29 січня 2026 року, на ім`я ОСОБА_1 , в банку емітовано карту НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). До відповіді долучено виписку по рахунку відповідно до якої вбачається рух коштів, зокрема 28 серпня 2025 року на рахунок зараховано суму 8000,00 грн. (а.с.128-130).
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Договір факторингу №22042025 від 22 квітня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так судом встановлено, що договір про надання підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.
Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано кредитний договір №4924638 від 28 серпня 2024 року, додаток №1 та №2 до договору, паспорт споживчого кредиту. Усі документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами, а також факт надання кредитних коштів відповідачу.
Із долученої до відзиву копії витягу з ЄРДС від 21 вересня 2024 року за №12024071160000783 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України вбачається, що 21 вересня 2024 року, до чергової частини Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області із заявою звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 про те, що 28 серпня 2024 року невстановлена особа невстановленим способом, отримавши доступ до його банківської картки АТ КБ « Приватбанк » № НОМЕР_4 заволоділа грошовими коштами на суму 45000 гривень (а.с.83-84).
Згідно листа Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області №107891-2025 від 14 серпня 2025 року адресованого ОСОБА_1 вбачається, що 27 червня 2025 року, кримінальне провадження відомості, щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12024071160000783 від 21 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про заволодіння невідомими особами грошовими коштами, з банківської карти АТ КБ «Приватбанк» відповідача, було передано до органу досудового розслідування Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що розташований за адресою м. Полтава, вул. Сковороди. 2Б, Полтавської області, так як встановлено, що 28 серпня 2024 року банківською картою розраховувались на касі в магазині «Сільпо» який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та знімали грошові кошти в банкоматах, які розташовані по тій самій адресі.
При цьому суд враховує, що відповідач не звертався в суд із вимогами про недійсність/нікчемність такого договору та не спростував належними доказами заборгованість за тілом кредиту та відсотками, розмір яких та строк нарахування, погоджені сторонами.
Доказів на підтвердження того, що досудове розслідування на час розгляду цивільної справи завершене і кримінальна справа по вищевказаному факту перебуває в провадженні суду матеріали справи не містять.
В той же час, жодних відомостей щодо результатів вказаного кримінального провадження, встановлення причетних до злочину осіб суду не надано.
Сама по собі наявність кримінального провадження, порушеного за заявою ОСОБА_1 , не може свідчити про те, що кредитний договір укладено від імені відповідача іншою особою (особами) за відсутності його волевиявлення, оскільки такі обставини можуть бути встановлені лише обвинувальним вироком суду, а також не може бути підставою для звільнення позичальника від обов`язку належного виконання кредитного зобов`язання і виконання умов договору, в разі настання певних обставин, передбачених ними.
У випадку доведеності вини у незаконному заволодінні кредитним коштами ОСОБА_1 , останній має право позиватися до такої особи в межах кримінального провадження.
Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також складових його повної вартості, зокрема нарахованих відсотків за користування даними кредитними коштами.
Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №4924638 від 28 серпня 2024 року, у загальному розмірі 27040,00 грн., з яких: 8000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 19040,00 грн.– сума заборгованості за процентами, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру відсоткової ставки та періоду кредитування та приходить до висновку про задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині.
Щодо стягнення з відповідача суми за штрафами у розмірі 4000,00 грн., то такі позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на наступне.
17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема, було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), від 06 травня 2025 року у справі № 464/2647/22 (провадження № 61-6059св24).
Зокрема Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року по справі №758/5318/23 зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася та який діє і на даний час.
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
За встановлених обставин стягнення суми штрафів у розмірі 4000,00 грн. за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Крім того, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 4924638 від 28 серпня 2024 року у розмірі 27040,00 грн., з яких: 8000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 19040,00 грн.– сума заборгованості за процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2637 (дві тисячі шістсот тридцять сім) грн. 69 коп. сплаченого судового збору.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повний текст рішення суду складений 02 березня 2026 року.

Суддя     М.Д. Стецюк