Справа № 509/4561/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області в особі сержанта поліції Боговика Євгена Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із зазначеною позовною заявою, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5511794 та закрити справу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії ЕНА №5511794 від 18.08.2025, винесеною сержантом поліції ВнП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області Боговик Є.М., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Позивач зазначив, що він виховує самостійно доньку, 17.08.2025 р. біля 17:00 год., їй стало погано і позивач вирішив поїхати в аптеку для придбання ліків, в 2024 р. позбавлений права керування транспортними засобами, він вирішив поїхати на мопеді б/н не маючи при цьому права на його керування, після аптеки поїхав у магазин, у с.Барабой його на мопеді зафіксувала камера. В подальшому зустрівся з друзями, заайшов у магазин о десятій вечора, в магазині стався конфлікт та викликано працівників поліції. Після приїзду поліції на ОСОБА_1 складено протокол, що він начебто о 19:04 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є брехнею, так як він займався здоров`ям дитини і не міг бути у стані алкогольного сп`яніння, ніхто з поліцейських позивача не зупиняв, немає свідків та доказів, працівники поліції перевищили службові повноваження та склали недостовірні документи. Працівники поліції надягли незаконно на позивача наручники, після чого виникли тілесні ушкодження, хоча позивач не чинив спротиву. Поліцейські скоїли кримінальне правопорушення шляхом незаконного застосування наручників.
Також позивач вказує, що на наступний день винесена постанова серії ЕНА №5511794 від 18.08.2025 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. ОСОБА_1 , вважає, що його не позбавляли права керування мопедом, так як у водійському посвідченні, якого його позбавили відсутня відкрита категорія на керування мопедом. Для ОСОБА_1 це завелика сума штрафу, так як він не працює зараз, доглядає та виховує неповнолітню дитину. ОСОБА_1 керував мопедом у стані крайньої необхідності, через загрозу життю доньки, 17.08.2025 р. це була неділя, позивач має навики керування мопедом і ніякої загрози безпеці дорожнього руху не становив.
Постанова не містить усіх даних про позивача та транспортний засіб, а також орган який наклав стягнення невірно застосував норми матеріального права. ОСОБА_1 вказує, що у постанові зазначено, що відео знято на камеру магазину, що є порушенням щодо місць розміщення технічних засобів відеофіксації, відео з яких поліція може використовувати з метою фіксації правопорушень, інформації про розміщення технічних приладів немає. Оскільки камера на відео, на яке як на доказ посилається поліція не була розміщена у відповідності до закону, то такий доказ є недопустимим. Тільки відеозапис не може слугувати повноцінним доказом вини. 
ОСОБА_1 зазначає, що поліцеські також склали протокол на нього за ч.2 ст.130 КУпАП, а Овідіопольський районний суд закрив справу за відсутністю складу правопорушення.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.01.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник відповідача відзив не надав.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що згідно з постановою серії ЕНА №5511794 від 18.08.2025, винесеною сержантом поліції ВнП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області Боговик Є.М. позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 400 грн.
У постанові зазначено, що 17.08.2025 р. о 19:04 год., ОСОБА_1 по вул. Нова 12 у с.Барабой, керував мопедом без реєстрації, позбавлений права керування від 23.07.2025 смт.Овідіополь, чим порушив пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з підпунктом «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення іспектором не було порушено норми чинних нормативно-правових актів, винність особи у вчиненні правопорушення була доведена належним чином, а тому у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області в особі сержанта поліції Боговика Євгена Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
В постановах Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 310/4817/17 (2?а/310/156/17), від 07.11.2019 у справі №487/2179/17, від 07.12.2018 у справі № 286/648/17, від 17.05.2018 у справі № 681/972/17, від 14.02.2018 у справі № 536/583/17 та від 31.01.2018 у справі № 489/1525/16-а викладено, що чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовими особами патрульної поліції справ про адміністративне правопорушення, передбачених КУпАП. Верховний Суд зазначив, що вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. При цьому слід врахувати, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.
У зв`язку з відмовою у позові, суд, відповідно до ст. 139 КАС України, вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5-7, 9, 77, 241-246, 268, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви  ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області в особі сержанта поліції Боговика Євгена Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кочко В.К.