Справа № 308/1825/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 08.09.2020 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R01.00117.007002796, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 55281,93 грн, зі сплатою 35,03% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується належним чином засвідченими копіями доказів видачі кредиту.
Станом на дату подання цієї заяви відповідач не повернула отриманий кредит в встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду.
Зауважує, що останню сплату відповідачем (зарахування за кредитним договором) здійснено 26.12.2025. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 07.01.2026 становить 90689,39 грн, з яких: прострочений борг – 42170,74 грн; прострочені проценти – 48518,65 грн.
Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків – НОМЕР_2 ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 07.01.2026.
На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 90689,39 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3328 грн.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву від 18.03.2026, згідно з якою заявлені позовні вимоги визнає, однак сплатити одним платежем суму боргу не в змозі, враховуючи складні сімейні обставини, пов`язані з хворобою чоловіка, про що додала до заяви відповідну медичну документацію. Зазначила, що заходи позасудового врегулювання спору результатів не дали. Враховуючи скрутний матеріальний стан, середній щомісячний заробіток 10200 грн, необхідність здійснювати щомісячні витрати на лікування чоловіка, який переніс гострий обширний інфаркт, відповідач просить розстрочити виконання судового рішення на два роки, зобов`язується погашати щомісячний платіж добровільно.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 08.09.2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №R01.00117.007002796, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 55281,93 грн, зі сплатою 35,03% річних, строком на 66 місяців.
Факт одержання коштів за кредитним договором підтверджується меморіальним ордером №3109886 від 08.09.2020.
Внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у неї утворилася заборгованість, яка станом на 07.01.2026 становить 90689,39 грн, з яких: прострочений борг – 42170,74 грн; прострочені проценти – 48518,65 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором №R01.00117.007002796 від 08.09.2020.
Заборгованість відповідача також підтверджується наданою позивачем випискою по особовому рахунку відповідача з 07.01.2020 по 07.01.2026.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), а також від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак всупереч умов кредитного договору відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість.
Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов є підставним та з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №R01.00117.007002796 від 08.09.2020 у розмірі 90689,39 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 1664 грн судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 1664 грн судового збору за вимогу майнового характеру.
Вирішуючи питання щодо надання розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Відповідно до положень ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), – встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи – тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
На підтвердження доводів щодо розстрочення виконання рішення відповідачем надано копії наступних документів: медичної документації ОСОБА_2 ; довідки про доходи №08/02-16 від 13.03.2026, видано КНП «ЗОСПК» ЗОР, згідно з якою загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року становить 81739,48 грн; довідки Перечинського РС УДСНС України у Закарпатській області від 22.04.2020.
Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства, а також матеріальне становище відповідача, яке є тією обставиною, що ускладнить виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно розстрочити виконання цього рішення строком на 24 місяці шляхом сплати щомісячних платежів, з яких: щомісячно у розмірі 3943 грн строком на 23 місяці, останній платіж у розмірі 39 копійок, не пізніше тридцятого числа кожного місяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 267, 279, 354, 355, 435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №R01.00117.007002796 від 08.09.2020 у розмірі 90689 (дев`яносто тисяч шістсот вісімдесят) гривень 39 копійок, з яких: прострочений борг – 42170,74 грн; прострочені проценти – 48518,65 грн.
Розстрочити виконання рішення строком на двадцять чотири місяці шляхом сплати щомісячних платежів, з яких: щомісячно у розмірі 3943 (три тисячі дев`ятсот сорок три) гривні строком на двадцять три місяці, останній платіж у розмірі 39 копійок, не пізніше тридцятого числа кожного місяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Повернути з державного бюджету України акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: акціонерне товариство «Ідея Банк», код ЄДРПОУ 19390819, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Львів.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення – 18 березня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик