Справа № 682/36/26
Провадження № 2/682/392/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року 
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
секретаря судових засідань Захарчук С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання та стягнення безпідставно набутих грошових коштів, третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та заявою про поновлення строку позовної давності в обгрунтування яких вказував, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 16037 від 30.07.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованість в розмірі 13 269,57 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що позивач є боржником за кредитним договором № 2087241 від 22.03.2019 укладеним з відповідачем, сума заборгованості за кредитним договором складає 13 269,57 грн. Позивач вважає виконавчий напис № 16037 від 30.07.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, а саме, за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Про існування спірного виконавчого напису позивачу стало відомо лише 12.08.2020 року після того, як щодо нього приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкритовиконавче провадження № 62793018 з примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, який раніше позивач не отримував та не знав про існування такого. З цих підстав позивач просить суд поновити строк на звернення з вказаним позовом до суду та визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти та понесені судові витрати на правничу допомогу.
Стороною позивача до суду подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсмутність.
Представник відповідача Попудренко А.В. до суду не з`явився, подав до суду відзив на позов відповідно до змісту якого просив суд застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, які вважає пропущені позивачем та з цих підстав просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, також заперечував розмір судових витрат на праничу допомогу посилаючись на їх неспівмірність з предметом спору і непідтвердженість їх належними доказами. За змістом відзиву представник відповідача також визнав факт набуття відповідачем коштів від позивача у спірних правовідносинах в розмірі 3404,92 грн.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., яка належним чином була повідомлена про день та час судового розгляду за викликом до суду не з`явилася.
За дослідженими матеріалами справи судом встановлено, що 22.03.2019 року позивач на веб-сайті Кредитора оформив заявку про надання кредиту. Після прийняття Кредитором рішення щодо надання кредиту за вищевказаною заявкою, Заявнику (позивачу) було направлено паспорт споживчого кредиту, посилання на Пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 2087241 від 22.03.2019 року з усіма істотними умовами договору та одноразовий ідентифікатор. Позивач ознайомився з Правилами, що знаходяться у вільному доступі на офіційному веб-сайті відповідача (кредитора), з паспортом споживчого кредиту та Офертою, погодившись з якими підписав паспорт споживчого кредиту, акцептував Оферту та підписав Договір про надання кредиту № 2087241 від 22.03.2019 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного Договору відповідач перерахував 22.03.2019 року на картковий рахунок позивача (позичальника) кредитні кошти, а позивач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів.
У зв`язку з невиконанням позивачем (позичальником) зобов`язань за договором кредиту у останнього виникла кредитна заборгованість перед відповідачем (кредитором) в зв`язку з чим відповідач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., яким за зверненням відповідача було вчинено виконавчий напис № 16037 від 30.07.2020 про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача кредитної заборгованості в розмірі 13 269,57 грн.
Спірний виконавчий напис нотаріуса відповідачем було звернуто до примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., яким 12.08.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62793018 і саме після цього позивачу стало відомо про існування щодо нього спірного виконавчого напису нотаріуса, який раніше він не отримував та не знав про існування такого.
Із наявного в матеріалах справи листа №158089 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 30.10.2025 року слідує, що за виконавчим документом (спірний виконавчий напис нотаріуса № 16037 від 30.07.2020) з позивача на користь відповідача стягнуто в рамках виконавчого провадження № 62793018 суму боргу в розмірі 3404,92 грн., залишок боргу за виконавчим документом становить 9864,65 грн.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачено, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбувається за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).
Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
У постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 643/15604/17 вказано, що ефективним способом захисту права інтересу кредитора за вимогою про повернення сторін у первісний стан, тобто відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України), є повернення майна боржнику і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) вимагається.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Крім того, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Слід також зазначити, що заявлене представником відповідача за змістом відзиву на позов клопотання про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Нормами ст. 257 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давністьв один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
В свою чергу, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (стаття 264 Цивільного кодексу України).
Пунктами 12,19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), воєнного стану до 03.09.2025 року зупиняються перебіг строків позовної давності.
Так з 12.03.2020 року по 3.06.2023 року строки позовної давності були продовжені на період дії карантину, пов`язаного з пандемією COVID-19. З 24.02.2024 року по 03.09.2025 року з моменту введення воєнного стану перебіг строків позовної давності спочатку продовжувався, а потім був зупинений відповідно до змін у Цивільному кодексі.
Викладене дає підстави для висновків, що позивач, який дізнався про порушення свого права 12.08.2020 року звернувся до суду за його захистом в межах передбачених законом строків позовної давності.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України суд знаходить обгрунтованими вимоги позивача про визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5500,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче.
На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію договору № б/н/25 від 12.10.2025 року про надання правничої допомоги з додатками до нього, що засвідчуть вказаний розмір витрат. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Стороною відповідача вказаний розмір судових витрат не спростований.
Тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави стягненню підлягають судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 133, 141, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 509, 598, 599, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задоволити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 16037 від 30.07.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в розмірі 13 269,57 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (ЄДРПОУ 41346335)
на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3 404,92 грн. та 5500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (ЄДРПОУ 41346335)
на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.