ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/24228/24
провадження № 2-а/753/87/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,
за участю:
секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,
представника позивача - адвоката Кучерука М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного міста Києва адміністративну справу 
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кучерук М.В., звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 457 від 25.10.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.10.2024 року поблизу станції метро «Дружби народів» у місті Києві до нього підійшли особи у поліцейській формі, а також особи у камуфляжному одязі, які представилися працівниками поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), і запропонували надати для перевірки військово-облікові документи.
За твердженням позивача, після недовгої розмови зазначені особи, діючи спільно, примусово посадили його до автомобіля та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 на вимогу працівників він надав усі наявні при ньому документи, після чого йому було повідомлено про необхідність проходження медичного огляду того ж дня, а саме 25.10.2024 року. Разом із тим, як зазначає позивач, він подав письмову заяву, в якій повідомив про необхідність надання лікарям додаткових медичних документів, що на той момент були відсутні при ньому, та зобов`язався з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом.
Після подання зазначеної заяви працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомили йому про можливість залишити територію установи. Водночас повістка про виклик йому особисто не вручалася, протокол про адміністративне правопорушення не складався та для ознайомлення не надавався.
Згодом він отримав постанову № 457 за справою про адміністративне правопорушення від 25.10.2024 року, яку вважає незаконною та неправомірною.
Зі змісту винесеної постанови вбачається, що 25.10.2024 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно зі співробітниками НПУ на території Печерського району м. Києва, а саме на станції метро «Видубичі», ОСОБА_1 було виписано повістку № 116 від 25.10.2024 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 25.10.2024 о 20:37 годині з метою проходження медичної комісії на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за яку ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис. Після отримання направлення для проходження медичної комісії від 25.10.2024 № 1573 ОСОБА_1 відмовився від проходження медичної комісії в зазначений в повістці час та місці з мотивів, які навів у своїй письмовій заяві, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період.
Внаслідок викладеного, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 25 500,00 грн.
Позивач не визнає порушення ним вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період, як це вказано у постанові, оскільки він не підписував будь-яких документів та не надавав пояснень, які б давали начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 підстави вважати, що він визнав свою вину в учиненні адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення (а.с. 1-29).
02.05.2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до суду з відзивом на позов, в якому просив залишити оскаржувану постанову без змін, а позовну заяву без задоволення. В обґрунтування зазначив, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 були уповноважені проводити заходи з оповіщення військовозобов`язаних та резервістів. Під час перевірки документів, позивачем ОСОБА_1 для перевірки був пред`явлений витяг з електронного військово-облікового документа (застосунок «Резерв+»), згідно з яким данні про проходження позивачем військово-лікарської комісії були відсутні. У зв`язку з чим була здійснена перевірка даних за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», з якого було встановлено, що позивач ОСОБА_1 не проходив військово-лікарську комісію. Внаслідок цього, позивачу було вручено повістку з метою звірки даних/проходження медичної комісії. В розписці про вручення повістки позивач ставити свій підпис відмовився. У зв`язку з чим членами групи оповіщення було складено акт відмови від отримання повістки. Таким чином, на думку представника відповідача, працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 діяли правомірно та відповідно до вимог закону.
Представник відповідача стверджує, що позивач відмовився від проходження медичної комісії, про що власноруч написав відповідну заяву. Саме на підставі даної заяви було складено акт про відмову в проходженні військово-лікарської комісії від 25.10.2024 року. Зазначає, що позивач не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що він почав проходити медичну комісію, не надав лікарям жодних відомостей про стан свого здоров`я для належної перевірки медичними працівниками по базі HELSI, не надав жодної інформації про те, якими саме медичними документами він може та хоче підтвердити стан свого здоров`я чи наявність у нього захворювань, що мають значення для проходження ним військово-лікарської комісії. Крім того позивач ОСОБА_1 перебуває у розшуку по причині неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Про розгляду протоколу № 457 від 25.10.2024 року позивача було повідомлено відповідно до положень ст. 277-2 КУпАП. Крім того, до протоколу додано всі документи що містяться в адміністративній справі. Інших заяв та клопотань, зауважень до тексту протоколу позивачем ОСОБА_1 не вносилося. Неявка позивача на розгляд справи не була перешкодою для її розгляду. Позивач відмовився від дачі пояснень, отримання та підписання протоколу, що своїми підписами засвідчили свідки даного факту. У протоколі та постанові визначені норми закону, які саме порушив позивач, та описано склад адміністративного правопорушення. Таким чином, вважає, що відповідач діяв на підставі та у спосіб передбачений законодавством, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають (а.с. 68-93).
08.05.2025 року позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кучерук М.В., звернувся до суду з відповіддю на відзив, в якій зазначив таке. Всупереч вимог чинного законодавства, його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 25.10.2024 року та в той же день відбувся розгляд справи, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, як йому вручалась повістка про необхідність прибути 25.10.2024 року о 20:37 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем не надано, а у відзиві на позовну заяву взагалі відсутня вказівка на дані фото- чи відеофіксації, що є об`єктивним доказом у справі. Крім того, звертає увагу суду, що в оскаржуваній постанові № 457 від 25.10.2024 року підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 візуально відрізняється від підпису на копії постанови, що надіслана відповідачем. Вказане свідчить, що документи могли бути підписані різними особами (а.с. 106-119). 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10.02.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі (а.с. 36).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08.07.2025 року витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_2 оригінал матеріалів справи № 457 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с. 125). 
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кучерук М.В. підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд його задовольнити.
У судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини.
25.10.2024 року старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол № 457 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 .
Як вбачається зі змісту протоколу № 457 від 25.10.2024 року, 25 жовтня 2024 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно зі співробітниками НПУ на території Печерського району м. Києва, а саме на станції метро «Видубичі», гр. ОСОБА_1 було виписано повістку № 116 від 25 жовтня 2024 р. про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 25 жовтня 2024 р. о 20:37 годині з метою проходження медичної комісії на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за яку гр. ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис у розписці. 
Після отримання направлення для проходження медичної комісії від 25.10.2024 № 1573 гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичної комісії в зазначений в повістці час та місці з мотивів, які навів у своїй заяві. 
З урахуванням зазначених обставин гр. ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме відмовився від проходження медичного огляду, тим самим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період.
Гр. ОСОБА_1 роз`яснено та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 22 год. 30 хв. 25.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет № 14в.
Від пояснення та/або підписання протоколу відмовився у присутності свідків: лейтенант ОСОБА_4 , старший солдат ОСОБА_5 .
До протоколу додається: повістка № 116 від 25.10.2024 року, акт відмови від отримання повістки, направлення на проходження ВЛК № 1573 від 25.10.2024 року, акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії, заява, копія паспорта (єДокумент), копія ВОД (Резерв+).
Слід зазначити, що в протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 на підтвердження роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Доказів того, що протокол № 457 від 25.10.2024 року було вручено позивачу ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
25.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянуто матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за результатом чого складено протокол № 457 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.10.2025 року (а.с. 10).
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови 25 жовтня 2024 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно зі співробітниками НПУ на території Печерського району м. Києва, а саме на станції метро «Видубичі», гр. ОСОБА_1 було виписано повістку № 116 від 25 жовтня 2024 р. про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 25 жовтня 2024 р. о 20:37 годині з метою проходження медичної комісії на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за яку гр. ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис у розписці. 
Після отримання направлення для проходження медичної комісії від 25.10.2024 № 1573 гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичної комісії в зазначений в повістці час та місці з мотивів, які навів у своїй заяві. 
Гр. ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що надав відповідні пояснення.
За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 500,00 грн.
Як встановлено судом, в наданій копії постанови відсутній підпис правопорушника про її отримання.
Доказів того, що постанову № 457 від 25.10.2024 року було направлено позивачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, або вручено під розписку, матеріали справи не містять.
Разом з тим в оскаржуваній постанові відсутні відомості про те, що позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Частиною 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частино 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - у виді накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони визначаються Законом України «Про оборону України».
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено: особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі по тексту Закон № 3543-XII).
Згідно ст. 1 Закону № 3543-ХІІ особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій;
оповіщення - доведення сигналів і повідомлень (директив, розпоряджень) до органів військового управління, центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та населення про оголошення мобілізації, виклик громадян до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також вручення (надсилання) повісток громадянам.
Відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно ч. 3 ст. 22 Закон № 3543-ХІІ у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до п. 15 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (надалі по тексту Постанова № 560) керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних:
здійснюють оповіщення резервістів та військовозобов`язаних у складі груп оповіщення, до складу яких залучаються представники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, селищних, сільських рад, підприємств, установ, організацій, представники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і поліцейські.
Згідно п. 20 Постанови № 560 з оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: резервісти та військовозобов`язані, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти СБУ - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів - за викликом керівників відповідних підрозділів.
За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (п. 21 Постанови № 560).
Згідно п. 35 Постанови № 560 представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення.
Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським (п. 40 Постанови № 560).
Відповідно до підпункту 1 п. 41 Постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.
Згідно п. 47 Постановим № 560 у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Зазначені норми чинного законодавства передбачають обов`язок громадян України з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, при цьому належним підтвердженням оповіщення особи у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки. 
Разом з тим, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, не передбачає, що належним підтвердженням оповіщення є лише зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення дати та часу розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що у матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вручення позивачу повістки або його ознайомлення з її змістом.
Будь-яких відеозаписів доведення відмови від отримання повістки ОСОБА_1 також не представлено. Також відповідачем не надано суду доказів надсилання повістки ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, доказів обізнаності позивача щодо наявності поштового відправлення.
Крім того, оскаржувана постанова № 457 від 25.10.2024 року не містить посилання на номер повістки, яку працівники ІНФОРМАЦІЯ_6 25.10.2024 року намагалися вручити позивачу і не вказано, яка дата виклику була у цій повістці, не зазначено на яку дату та час викликався ОСОБА_1 , яким чином і коли йому було вручено повістку.
Отже, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена за відсутності належних та допустимих доказів відмови позивача від отримання повістки.
Оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.
З наявних матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 25.10.2024 року.
Враховуючи встановлені судом обставини суд приходить до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час вирішенні питання про розподіл судових витрат суд установив, що процесуальні витрати позивача складаються із суми сплаченого ним судового збору у розмірі 605,60 гривень.
Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 гривень.
Керуючись ст. 6, 8, 9, 77, 242-246, 268, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову № 457 про накладення адміністративного стягнення від 25.10.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя:          Осіпенко Л.М.