Справа №591/9604/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.	
Номер провадження 33/816/85/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  122-2 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2024 року, відносно ОСОБА_1 було складено три протоколи про адміністративне правопорушення за те, що:
- 19 вересня 2024 року о 23 год. 26 хв. у м. Суми, по вул. Володимирська,88 він керував т/з BMW 525, д.н.з.- НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- 22 вересня 2024 року о 17 год. 09 хв. у м. Суми, по вул. Нижньовоскресенська,1, керуючи т/з BMW 525, д.н.з.- НОМЕР_1 , під час руху був неуважним, не дотримався безпечної швидкості руху та допустив наїзд на перешкоду (електроопору). Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, які зазначені в матеріалах ДТП, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП;
- 22 вересня 2024 року о 17 год. 09 хв. у м. Суми, по вул. Нижньовоскресенська,1, керуючи т/з BMW525, д.н.з.- НОМЕР_1 , під час руху був неуважним, не дотримався безпечної швидкості руху та допустив наїзд на перешкоду (електроопору), після чого залишив місце події до приїзду працівників поліції, чим порушив п.2.10 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Вказані матеріали були об`єднані в одне, під номером справи 591/9604/24 провадження №3/591/2327/24, за результатом розгляду якого суддею Зарічного районного суду м. Суми 04 жовтня 2024 року постановлено рішення, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 липня 2024 року в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадженні, в цій частині, закрити.
В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що у протоколі, складеному відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Однак, у зв`язку з зупинкою його транспортного засобу у нічний час доби - 23 год. 36 хв., відеозаписом не підтверджується різка зміна забарвлення шкірного покриву його обличчя, водночас, підтверджується те, у нього відсутні порушення координації рухів і мови, та що його поведінка повністю відповідає обстановці, вів він себе адекватно, спілкувався з повагою, розмовляв спокійно і чітко, на всі запитання відповідав одразу, а написаною ним власноруч розпискою підтверджується відсутність тремтіння пальців рук.
Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, які б надавали працівникам поліції законні підстави вимагати від нього проходження відповідного огляду на місці зупинки. 
Крім того, як зазначає апелянт, зважаючи на те, що він одразу пояснив, що є військовослужбовцем військової частини і отримав від командування терміновий виклик для виконання бойового розпорядження, час на проходження будь-яких процедур у нього відсутній, і для вчасного прибуття у визначене командуванням місце, він погодився викликати іншого водія на місце зупинки, який продовжив би рух транспортного засобу замість нього, при цьому, матеріали адміністративного правопорушення просив не складати, на що отримав необґрунтовану відмову та пропозицію проходження відповідного огляду на місці або в медичному закладі, від чого відмовився, враховуючи дуже короткий час для прибуття до місця служби та запропонував визвати службовців Військової служби правопорядку, що було поліцейськими проігноровано.
При цьому, як вказує апелянт, йому не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного правопорушення, яка полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, і розуміючи, що він дуже поспішає, працівники поліції фактично створили штучні передумови для відмови у проходженні ним огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, маючи на меті формальне складання протоколу без наявних для цього підстав.
З врахуванням зазначеного, апелянт вважає, що інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Сумській області Куровим А.А. протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений відносно нього незаконно, що вказує на належність та допустимість даного доказу.
Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак до суду не з`явився, а у черговий раз звернувся з заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату.
З аналогічною заявою до апеляційного суду звернувся і командир військової частини, в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , з посиланням на те, що останній не може бути присутнім у судовому засіданні, оскільки задіяний у заходах, пов`язаних з захистом від збройної агресії рф.
При вирішенні питання можливості розгляду даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує наступне.
Так, у провадженні апеляційного суду дана справа про адміністративне правопорушення за ст. ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з жовтня 2024 року і тривалий її не розгляд пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань останнього та командира військової частини, в якій останній проходить військову службу, судові засідання неодноразово відкладались, тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права її учасників на справедливий суд.
При цьому, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України», та «Трух проти України»).
У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що при неможливості бути присутнім у судовому засіданні, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надіслати до суду свої письмові пояснення чи звернутись з клопотання про проведення апеляційного розгляду за його участі у режимі відеоконференції, однак, цього не зробив.
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її подальшого відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2024 року, у відсутність останнього, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними.
А тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи вищезазначених вимог Закону, суддею суду першої інстанції було дотримано в повному обсязі.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував фактичних обставин вчинення ним ДТП та залишення місця цієї події, а не погоджувався лише з обставинами, за яких відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і оскільки законність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4 КУпАП, останнім не оспорюється, постанова в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.
Що стосується наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, то такого висновку суддя суду першої інстанції дійшов з врахуванням даних протоколу серії ЕПР1 №132829 від 19 вересня 2024 року, Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено ознаки сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції у останнього - запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, та в якому зазначеного, що від проходження такого огляду він відмовився та відеозапису, який було долучено поліцейськими до складеного адміністративного матеріалу.
Зазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку, і ставити під сумнів їх належність та допустимість апеляційний суд підстав не вбачає.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваної постанови, було досліджено і апеляційним судом під час підготовки вказаної справи до апеляційного розгляду.
Саме його даними, підтверджується зупинка транспортного засобу BMW525, д.н.з.- НОМЕР_1 , водій якого здійснював рух у комендантську годину під час якої заборонено перебувати на вулицях та в громадських місцях, в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України і діє на даний час. У зв`язку з недотриманням водієм вказаного автомобіля встановлених заборон, поліцейські Національної поліції України, згідно покладених на них обов`язків, зупинили вказаний автомобіль з метою з`ясування у водія обставин, які стали для цього підставою та для перевірки документів, і вважати таку зупинку незаконною, про що вказує апелянт, підстави відсутні. 
При перевірці документів було встановлено, що вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_1 , у якого, під час спілкування, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для пропозиції з боку поліцейських останньому пройти огляд на визначення такого стану як на місці зупинки, так і найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився і, при цьому, не заперечував, що вживав в цей день алкогольні напої, однак зазначав, що то було вже давно.
При такій відмові ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і у лікарні, поліцейський роз`яснив останньому наслідки, а саме, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який останній підписав і у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення» лише зазначив, що з працівниками патрульної поліції не згоден..
Таким чином, вказаним відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, в повному обсязі підтверджується відмова, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та правомірність складання працівниками поліції відносно останнього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів апелянта про те, що він є військовослужбовцем, отримав від командування терміновий виклик для виконання бойового розпорядження і часу на проходження будь-яких процедур у нього не було, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки на підтвердження зазначеного матеріали даної справи доказів не містять.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що для визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що вірно було встановлено суддею суду першої інстанції.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 вказаного протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.
Таким чином, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення судді суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування та обставин, за яких провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягало б закриттю за відсутністю складу даного правопорушення, про що просить апелянт, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.