Справа № 560/9801/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

13 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "СВІТ-ХІМ" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "СВІТ-ХІМ" звернулося до суду з позовом до Хмельницької митниці, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000033/2 від 11.02.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000083 від 11.02.2025;
-визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000053/2 від 04.03.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000127 від 04.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог Приватне підприємство «Світ-Хім» посилається на те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення, тому, з урахуванням того, що позовні вимоги про визнання противоправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідними від зазначених відповідних рішень, то останні також підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 12.06.2025 адміністративний позов Приватного підприємства "СВІТ-ХІМ" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду копій доданих до позовної заяви документів, з урахуванням положень ч. 2 ст. 161 статті КАС України, а саме: додатку № 10. 10. Заявка на організацію транспортування і експедирування вантажу 4 від 03.02.2025.pdf. та додатку №15. 15. Автотранспортна накладна (CMR) 4193 від 01.02.2025.pdf з їх офіційним перекладом на державну мову (відповідно до кількості учасників справи).
На виконання вимог зазначеної ухвали представник позивача подав до суду документи з офіційним перекладом на державну мову, а саме: заявку на організацію транспортування і експедирування вантажу №4 від 03.02.2025 та автотранспортну накладну (CMR) №4193 від 01.02.2025.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. 
Зазначає, що митний орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Митним кодексом України та чинним законодавством України, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
Вказує на те, що декларантом не було надано всіх обов`язкових документів у підтвердження заявленої митної вартості товару, а у відповідача при здійсненні митного контролю були достатні правові підстави для запиту відповідних документів, що підтверджують складові заявленої митної вартості. 
Відповідач вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, прийнятим у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством та цілком обґрунтованим, а тому позовні вимоги Приватного підприємства «Світ-Хім» задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
23.08.2023 між позивачем (покупець) та компанією «NINGBO AMA INDUSTRY TRADE CO., LTD» (продавець) укладено контракт № N1-23 (далі - Контракт). 
Продавець продає, а Покупець купує Товар на умовах (Інкотермс-2010) відповідно до кількості, асортиментом і цінами, вказаними в Інвойсах, який є невід`ємною частиною цього Контракту (п. 1.1. Контракту). 
Загальна сума Контракту зазначається в Інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Валюта Контракту USD (п. 2.1. Контракту).
Покупець оплачує загальну суму у відповідності до діючого Контракту і в порядку та термінах визначених в інвойсах які є невід`ємною частиною цього контракту. 
Додатковою угодою від 03.12.2024 №1 до Контракту № N1-23 визначено, що умови оплати уточняються у кожному інвойсі.
На виконання Контракту здійснено поставку Товару згідно інвойсу №2451 від 22.11.2024. Загальна вартість Товару з урахуванням уточнення складає 7436,62 доларів США. 
Згідно інвойсу №2451 від 22.11.2024 поставка здійснювалась на умовах «Інкотермс» 2010 - EXW Ningbo. Доставка товару здійснюється за рахунок покупця.
Доставка товару до митного кордону України здійснювалась позивачем за власний рахунок згідно договору про транспортно-експедиторське обслуговування №1507 від 15.07.2024 укладеним з ТОВ «Ламан Шипінг».
Відповідно до довідки про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025 вартість доставки товару до митного кордону України склала 295804,00 грн. У вартість транспортування включено вантажно-розвантажувальні роботи. Страхування не проводилось. 
07.02.2025 з метою митного оформлення поставленого товару, позивачем складено та подано до Хмельницької митниці електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №25UA400040002618U0.
Митна вартість товару визначена за ціною Контракту (основним методом) в розмірі 604347,14 грн. До складових митної вартості включено ціну товару 308543,13 грн. (7436,62 доларів США * 41,4897 грн./1 долар США). А також, відповідно до вимог Митного кодексу України позивачем до митної вартості товару також включено вартість послуг з транспортування товару, які здійснюються до митної території України в розмірі 295804,00 грн. 
На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість до митної декларації 25UA400040002618U0 додано (графа 44 Декларації): 
- контракт купівлі-продажу № N1-23 від 23.08.2023 та додатки;
- рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) №2451 від 22.11.2024;
- коносамент (bill of landing) HYSF2024110953 від 25.11.2024;
- договір про транспортно-експедиторське обслуговування №1507 від 15.07.2024;
- заявка №4 від 03.02.2025 на організацію транспортування і експедирування вантажу до договору на ТЕО №1507;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 4193 від 01.02.2025;
- довідка про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025;
- рахунок-фактура №LS-4621040 від 03.02.2025;
- декларація про походження товару (Declaration of origin) №2451 від 22.11.2024;
- акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату від 05.02.2025.
До митного оформлення згідно МД №25UA400040002618U0 від 07.02.2025 було заявлено наступний товар:
- Товар №1 - Речі домашнього вжитку, гігієнічні або туалетні вироби, з пластмаси, не з регенерованої цилюлози;
- Товар №2 - Інші готові вироби. Ганчірки для миття підлоги, посуду, витирання пилу та подібні матеріали для прибирання, з нетканних матеріалів;
- Товар №3 - Посуд та прибори столові або кухонні з грубої кераміки;
- Товар №4 - Посудини на ніжці для пиття, крім вироблених із склокераміки, не із свинцевого кришталю, механічного виготовлення;
- Товар №5 - Посуд столовий. Посудини для пиття, не на ніжці, крім вироблених із склокераміки, не із свинцевого кришталю, не із зміцненого скла, механічного виготовлення, не ограновані або інакше оздоблені.
У зв`язку з взяттям проб (зразків) товару №3 з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТЗЕД (акт про взяття проб (зразків) товарів від 07.02.2025), а також з врахуванням рішення щодо класифікації товарів №25UA40000000007-КТ від 28.02.2025 - товар заявлений до митного оформлення згідно МД №25UA400040002618U0 від 07.02.2025 розділено на 2 частини, та заявлено до митного оформлення згідно митних декларацій, зокрема:
1) ЕМД типу ІМ 40 ДЕ №25UA400040002820U6 від 11.02.2025;
2) ЕМД типу ІМ 40 ДТ №25UA400040004551U4 від 03.03.2025.
Згідно митної декларації №25UA400040002820U6 від 11.02.2025 до митного оформлення заявлено наступний товар: 
- Речі домашнього вжитку, гігієнічні або туалетні вироби, з пластмаси, не з регенерованої цилюлози;
- Інші готові вироби. Ганчірки для миття підлоги, посуду, витирання пилу та подібні матеріали для прибирання, з нетканних матеріалів;
- Посудини на ніжці для пиття, крім вироблених із склокераміки, не із свинцевого кришталю, механічного виготовлення; 
- Посуд столовий. Посудини для пиття, не на ніжці, крім вироблених із склокераміки, не із свинцевого кришталю, не із зміцненого скла, механічного виготовлення, не ограновані або інакше оздоблені.
Митна вартість товару визначена за ціною Контракту (основним методом) в розмірі 239231,27 грн. До складових митної вартості включено ціну товару 171723,33 грн. (4128,60 доларів США * 41,5936 грн./1 долар США). А також, відповідно до вимог МК України позивачем до митної вартості товару також включено вартість послуг з транспортування товару, які здійснюються до митної території України в розмірі 67507,93 грн. 
11.02.2025 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000083 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000033/2 в сторону збільшення за резервним методом.
Згідно митної декларації №25UA400040004551U4 від 03.03.2025 до митного оформлення заявлено наступний товар:
- Посуд та прибори столові або кухонні з грубої кераміки.
Митна вартість товару визначена за ціною Контракту (основним методом) в розмірі 365888,52 грн. До складових митної вартості включено ціну товару 137592,46 грн. (3308,02 доларів США * 41,5936 грн./1 долар США). А також, відповідно до вимог МК України позивачем до митної вартості товару також включено вартість послуг з транспортування товару, які здійснюються до митної території України в розмірі 228296,06 грн.
04.03.2025 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000127 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000053/2 в сторону збільшення за резервним методом.
В оскаржуваних рішеннях митним органом зазначено, що при здійсненні аналізу поданих відповідно до ч. 2 та ч.3 ст. 53 МКУ документів, митним органом було встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товарів. Зокрема:
- Заявлений рівень митної вартості товарів не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби;
- Наявні невідповідності в частині характеристик товару, зазначених в документах, заявлених до митного оформлення та встановлених за результатами дослідження;
- Відповідно до транспортних документів, місце відправлення вантажу (NINGBO) відрізняється від місця порту завантаження (QINGDAO), однак витрати на транспортування вантажу по території Китаю в поданих транспортних документах не відображені. Також не надано платіжні документи на оплату вартості фрахту, хоча протоколом узгодження розбіжностей до договору про транспортно-експедиторське обслуговування передбачено передоплату за фрахт;
- Наявні розбіжності в частині умов оплати за товар;
- До митного оформлення не надано пакувальний лист, передбачений пунктом 3.5.2 зовнішньоекономічного контракту;
- Експедиційна винагорода експедитора, яка передбачена рахунком на оплату не включена до складових митної вартості товарів;
- Тариф на перевезення до митного кордону України є нижчим ніж після кордону. 
З урахуванням зазначеного вище, митним органом зазначено про наявність обґрунтованих сумнівів щодо заявленої декларантом митної вартості товарів та підстави вважати, що документи подані до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо дійсної вартості товару, оскільки заявлений рівень митної вартості не підтверджений документально. Відповідачем зазначено, що позивачем не надано документів, що усувають вищезазначені розбіжності та підтверджують включення складових митної вартості товарів. 
Митним органом визначено митну вартість товарів за другорядним методом відповідно до вимог ст. 64 Митного кодексу України (резервний метод).
Вважаючи оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000033/2 від 11.02.2025; №UA400000/2025/000053/2 від 04.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000083 від 11.02.2025; № UA400040/2025/000127 від 04.03.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами 5, 6 статті 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування регламентовані главою 9 МК України.
Частинами 1, 2, 3, 4 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частинами 5, 6, 7 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 8 статті 57 МК України передбачено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частинами 2, 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Згідно з частинами 3, 4 статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, у Графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної
Отже, чинним законодавством чітко врегульовано, що застосування другорядних методів, до яких віднесено і резервний, здійснюється лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та виключно після процедури консультацій між митним органом та декларантом, в ході яких декларант обґрунтовує неможливість застосування основного та наступних методів.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд, застосовуючи норми права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо їх застосування, викладені у постановах Верховного Суду.
Під час вирішення даного спору суд враховує такі правові висновки Верховного Суду:
- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів» (постанова від 18.12.2018 року у справі №821/110/18);
- «… витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України […]. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації» (постанова від 17.07.2019 року у справі №809/872/17);
- «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом» (постанова від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15);
- «…щодо доводів відповідача стосовно того, що митна вартість товарів, вказана декларантом, є нижчою від ціни, інформація про яку наявна у митного органу, слід відзначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості» (постанова від 15.02.2023 року у справі №815/2552/16);
- «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів» (постанова від 05.03.2019 року у справі №815/143/174);
- «… в силу ч.2 ст.55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства» (постанова від 21.12.2018 року у справі №815/1670/17). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.
Оцінюючи доводи сторін та досліджені письмові докази щодо правомірності прийняття рішень про коригування митної вартості товарів у частині обґрунтування наявності сумнівів у заявленій декларантом митній вартості, суд зазначає таке.
Як встановлено судом під час розгляду справи, з метою митного оформлення товару позивачем було подано до митного органу такі документи:
- контракт купівлі-продажу № N1-23 від 23.08.2023р. та додатки;
- рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) №2451 від 22.11.2024;
- коносамент (bill of landing) HYSF2024110953 від 25.11.2024;
- договір про транспортно-експедиторське обслуговування №1507 від 15.07.2024;
- заявка №4 від 03.02.2025 на організацію транспортування і експедирування вантажу до договору на ТЕО №1507;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 4193 від 01.02.2025;
- довідка про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025;
- рахунок-фактура №LS-4621040 від 03.02.2025;
- декларація про походження товару (Declaration of origin) №2451 від 22.11.2024;
- акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату від 05.02.2025.
Отже, наведені обставини свідчать про те, що під час митного оформлення товару позивачем було подано до митного органу наявні у нього документи, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.
В той же час, із системного аналізу норм МК України, які суд навів вище, вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Оцінюючи доводи відповідача, наведені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару, суд зазначає таке.
Стосовно тверджень відповідача про те, що заявлений рівень митної вартості товарів не відповідає мінімальному рівню за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби, то такі, на думку суду, є безпідставними та необґрунтованими.
В рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод, та відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Згідно із п. 2.1. Наказу Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Натомість, у рішенні про коригування митної вартості жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо, а також докладної інформації та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні не зазначено.
Отже, в рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі №808/454/18 та від 19.06.2018 у справі №826/6346/16.
Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. 
Верховний Суд зауважував, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. 
Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).
Щодо доводів відповідача на те, що наявні невідповідності в частині характеристик товару, зазначених в документах, заявлених до митного оформлення та встановлених за результатами дослідження, суд зазначає, що такі доводи не знаходять свого підтвердження під час розгляду справи.
Судом встановлено, що позивачем у митній декларації відображено відомості щодо товару із інвойсу №2451 від 22.11.2024, складеного та наданого компанією «NINGBO AMA INDUSTRY TRADE CO., LTD». У вказаному інвойсі компанією «NINGBO AMA INDUSTRY TRADE CO., LTD» окрім назви товару, його кількості, ціни та ваги – зазначається код УКТЗЕД.
Керуючись вимогами Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, щодо вимоги зазначення при імпорті у графі 31 митної декларації відомостей про найменування та кількість товару згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару, тобто згідно з інвойсом, позивачем при визначенні коду згідно з УКТ ЗЕД, також використано інформацію з інвойсу.
Під час митного оформлення відповідачем відібрано зразки товарів (акт про взяття проб (зразків) товарів від 07.02.2025), зокрема – посуд та прибори столові з грубої кераміки, та прийнято рішення щодо класифікації товарів №UA40000000007-КТ від 28.02.2025. Відповідно до вказаного рішення товар – посуд та прибори столові з грубої кераміки необхідно класифікувати як посуд столовий, глазурований, виготовлений з фаянсу або тонкої кераміки.
З врахуванням рішення щодо класифікації товарів №UA40000000007-КТ від 28.02.2025, позивачем подано до оформлення митну декларацію №25UA400040004551U4 від 03.03.2025 та класифіковано товар як посуд столовий, глазурований, виготовлений з фаянсу або тонкої кераміки.
Судом встановлено, що наявність рішення щодо класифікації товарів жодним чином не впливає на договірну вартість товару, а отже дана обставини не може свідчити про те, що вартість товару, яка враховувалась при митному оформленні товару, є сумнівною та може бути причиною обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих позивачем документів.
Посилання відповідача на те, що відповідно до транспортних документів, місце відправлення вантажу (NINGBO) відрізняється від місця порту завантаження (QINGDAO), однак витрати на транспортування вантажу по території Китаю в поданих транспортних документах не відображені, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.
Як встановлено з матеріалів справи, поставка здійснювалась на умовах EXW Ningbo (Інкотермс 2010). 
Термін EX WORKS (... named place) ФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця) Термін «франко-завод» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.
Умовами EXW передбачено, що товар передається покупцю на складі продавця. 
З метою організації доставки товару, позивачем укладено з ТОВ «Ламан Шипінг» договір про транспортно-експедиторське обслуговування №1507 від 15.07.2024. 
Позивачем та ТОВ «Ламан Шипінг» підписано заявку №4 на організацію транспортування і експедирування вантажу, відповідно до вказаної заявки:
- місце завантаження - NINGBO (п. 3 Заявки);
- порт завантаження – QINGDAO (п. 4 Заявки).
Відповідно до довідки про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025 загальна вартість доставки товару за межами митного кордону України становить 295 804,00 грн. У вартість транспортування включено вантажно-розвантажувальні роботи. Страхування не проводилось. 
Законодавство не містить вимог до форми і змісту довідки про транспортні витрати. Твердження митного органу про те, що витрати на транспортування вантажу по території Китаю в поданих транспортних документах не відображені є не обґрунтованими. 
Верховний Суд в постановах від 31.05.2019 у справі №804/16533/14, від 07.07.2023 у справі №803/718/17 наголосив, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже, подана позивачем на підтвердження транспортних витрат довідка є належним доказом їх понесення. 
Інші доводи митного органу не спростовують висновки суду, які зазначені вище.
З метою підтвердження вартості доставки товару до митного кордну України до митного оформлення позивачем надано довідку про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025 та рахунок-фактуру №LS-4621040 від 03.02.2025 на загальну суму 338 292,50 грн.
Верховний Суд в постановах від 31.05.2019 у справі №804/16533/14, від 07.07.2023 у справі №803/718/17 наголосив, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже, подані позивачем на підтвердження транспортних витрат довідка та рахунок-фактура експедитора є належними доказами їх понесення. 
За таких обставин, не підтверджується наявність розбіжностей, на які вказує відповідач, між даними, що містяться в документах, наданих позивачем на підтвердження вартості послуг з перевезення.
Аргументи відповідача про те, що експедиційна винагорода експедитора, яка передбачена рахунком на оплату не включена до складових митної вартості товарів, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
Судом встановлено, що з метою підтвердження витрат на транспортування товарів до кордону України позивачем до митного оформлення було надано:
- договір про транспортно-експедиторське обслуговування №1507 від 15.07.2024;
- заявка №4 від 03.02.2025 на організацію транспортування і експедирування вантажу до договору на ТЕО №1507;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 4193 від 01.02.2025;
- довідка про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025;
- рахунок-фактура №LS-4621040 від 03.02.2025;
Відповідно до п. 5, ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до рахунку-фактури №LS-4621040 від 03.02.2025 транспортні витрати до місця ввезення на територію України складаються:
1. Транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України - 6 585,50 грн.;
2. Міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України - 55 000,00 грн.;
3. Морське перевезення вантажу межами державного кордону України - 234 218,50 грн.
Всього разом (вартість доставки всього вантажу згідно інвойсу №2451) транспортні витрати за межами території України склали 295 804,00 грн. в т.ч. і експедиційна винагорода за межами державного кордону України - у розмірі 6 585,50 грн.
Довідка про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025 містить аналогічну інформація про вартість транспортних витрат за межами державного кордону.
З матеріалів справи встановлено, що експедитор розподілив витрати на транспортно-експедиційні послуги до кордону та після кордону. Витрати які були понесені до митного кордону України включені у митну вартість товару. 
У рахунку-фактури №LS-4621040 від 03.02.2025 під № 1 зазначені транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України та під № 3 експедиційні послуги по території України. 
Вартість транспортно-експедиторського обслуговування за межами території України у розмірі 6 585,50 грн. включено позивачем до митної вартості товарів, що підтверджується довідкою про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025 (вказана інформація міститься у 2-му абзаці довідки).
За таких обставин, не підтверджується наявність розбіжностей, на які вказує відповідач, між даними, що містяться в документах, наданих позивачем на підтвердження вартості послуг з перевезення та експедирування.
Наведені відповідачем доводи про те, що до митного оформлення не надано пакувальний лист, передбачений пунктом 3.5.2 зовнішньоекономічного контракту, суд не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Частина 2 ст. 53 МК України містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товару. 
Частиною 3 ст. 53 МК України, визначено перелік додаткових документів, які надаються у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Пакувальний лист не є документом, що підтверджує митну вартість товарів. Більш того, такий документ взагалі не визначений ні ч.2, ні ч.3 ст. 53 МК України як документ, що підтверджує митну вартість товару. 
Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідача на ненадання пакувального листа не свідчить про наявність обґрунтованих підстав для сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару, оскільки такий документ не входить до переліку документів, визначених статтею 53 Митного кодексу України, а відповідачем не доведено, що його відсутність впливає на визначення митної вартості товару.
Посилання відповідача про те, що що тариф на перевезення до митного кордону України є нижчим ніж після кордону, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
Судом встановлено, що для підтвердження вартості транспортування до митного оформлення позивачем надано довідку про транспортні витрати №452986 від 03.02.2025 та рахунок-фактуру №LS-4621040 від 03.02.2025, відповідно до вказаних документів міжнародне автоперевезення за межами державного кордону становило – 55 000,00 грн., а автоперевезення по території України становило 41 437,00 грн.
Жодних розбіжностей чи протиріч у вказаних документах не виявлено, а відповідачем не надано доказів на підтвердження існування сумнівів чи невідповідностей у документах, які підтверджують вартість перевезення.
Суд погоджується з доводами позивача, що перевізник вправі сам формувати ціноутворення того чи іншого перевезення з врахуванням відстані та інших необхідних характеристик, а позивач жодним чином не може впливати на запропоновані перевізником умови.
Суд вказує на те, що надані Приватним підприємством «Світ-Хім» митному органу документи для митного оформлення у своїй сукупності є такими, що підтверджують митну вартість товарів та числові показники витрат, які позивач поніс для доставки товару в Україну, та які були враховані при розрахунку митної вартості товару.
У той же час, відповідачем за результатами вивчення наданих позивачем документів зроблено невірний висновок, що подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості.
Суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Вказане вище підтверджуються правовою позицією Верховного Суду (постанова від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та постанова від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а).
Отже, митний орган повинен зазначати конкретні обставини, які викликають відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтовувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначати документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен зазначити, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано відповідачу документально підтверджені дані про ціну товару, яка вказана в договорі. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 МК України, та не мають розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
При визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням додаткових методів, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
За положеннями частини першої стаття 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга стаття 64 МК України).
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості (частина третя статті 64 МК України).
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Верховний Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.
Суд звертає увагу, що оскаржувані рішення відповідача не містять інформації (серед іншого, щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Митним органом не враховано, що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не може свідчити про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у митного органу інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі № 826/5959/17 від 20.03.2024 сформовано такий правовий висновок: "Отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять".
Верховним Судом у своїх постановах від 21.02.2018 по справі № 820/17417/14 та від 04.09.2018 по справі № 818/1186/17 сформовано такий правовий висновок: «Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі".
Приписами МК України встановлено, що орган доходів і зборів, що здійснює митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено Митним кодексом України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.
Суд зазначає, що встановлені митним органом у документах, поданих позивачем для митного оформлення товару, розбіжності не підтверджені матеріалами справи та мають формальний характер, оскільки жодним чином не впливають на визначення числових значень складових митної вартості товару. 
Водночас зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару не вбачається, у чому саме полягала неможливість визначення митної вартості на підставі документів, поданих позивачем під час митного оформлення.
Крім того, відповідач у спірних рішеннях не навів відомостей щодо товарів, які використовувалися для порівняння, а також не надав обґрунтованих пояснень щодо здійснених коригувань митної вартості.
З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість та протиправність рішень Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000033/2 від 11.02.2025 та №UA400000/2025/000053/2 від 04.03.2025.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
У контексті оцінки доводів сторін суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
У ході розгляду справи відповідач не виконав обов`язку щодо доведення того, що митна вартість, визначена Хмельницькою митницею за резервним методом, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях, як це передбачено частиною 2 статті 64 МК України.
Суд вважає, що резервний метод визначення митної вартості застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.
Наведене не дає підстав вважати спірні рішення про коригування митної вартості товарів обґрунтованими та мотивованими у контексті частини 2 статті 55 МК України.
Суд прийшов до висновку, що Хмельницька митниця безпідставно відмовила у визнанні заявленої митної вартості товарів, а рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000033/2 від 11.02.2025 та №UA400000/2025/000053/2 від 04.03.2025 є протиправними і підлягають скасуванню.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000083 від 11.02.2025 та №UA400040/2025/000127 від 04.03.2025, суд дійшов до таких висновків.
Частиною 1 статті 256 МК України передбачено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Згідно з частинами 2, 3 статті 256 МК України у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.
Суд установив, що підставою для оформлення митним органом карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000083 від 11.02.2025 та №UA400040/2025/000127 від 04.03.2025 стало коригування Хмельницькою митницею митної вартості товарів, заявлених декларантом у митних деклараціях №25UA400040002820U6 від 11.02.2025 та №25UA400040004551U4 від 03.03.2025.
Разом з тим, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000083 від 11.02.2025 та №UA400040/2025/000127 від 04.03.2025 є похідними від рішень про коригування митної вартості товарів, а тому також підлягають скасуванню.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 9689,60 грн., тому ці витрати, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства "СВІТ-ХІМ" - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000033/2 від 11.02.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000083 від 11.02.2025.
Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000053/2 від 04.03.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000127 від 04.03.2025.
Стягнути на користь Приватного підприємства «Світ-Хім» сплачений судовий збір у сумі 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	Приватне підприємство "СВІТ-ХІМ" (вул. Костя Степанкова, 3/1, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29025 , код ЄДРПОУ - 33709982) 	
Відповідач:	Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29010 , код ЄДРПОУ - 43997560) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений