ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року   Справа № 924/123/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Хабарова М.В. ,  суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Кульчин Д.А. 

за участю представників сторін:
позивача: Самарцев Я.Ю.,
відповідача 1: Коваленко О.Д.,
відповідача 2: не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Хай Маркет» на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.02.2026 року у справі №924/123/26 (суддя Заверуха С.В.) 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хай Маркет», м.Київ
до відповідача 1 Акціонерного товариства «Оксі Банк», м.Львів
відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрікор Вайн», м.Хмельницький
про визнання недійсними договору застави майнових прав від 26.08.2024 року №41/24-ВКЛ-МП-1 та договору відступлення права вимоги майнових прав від 26.08.2024 року,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 03.02.2026 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі №924/123/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хай Маркет» до Акціонерного товариства «Оксі Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрікор Вайн» про визнання недійсними договору застави майнових прав від 26.08.2024 року №41/24- ВКЛ-МП-1 та договору відступлення права вимоги майнових прав від 26.08.2024 року.
Не погоджуючись із ухвалою, позивач у встановлений процесуальний строк подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 03.02.2026 року у справі №924/123/26 та ухвалити нове судове рішення, яким задоволити заяву про забезпечення позову.
Обґрунтовуючи скаргу позивач зазначає, суд першої інстанції суд безпідставно не вжив такий захід забезпечення позову, як зупинка виконання рішення суду, на час розгляду іншої справи. При цьому, у разі не вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Господарського суду м.Києва у справі №910/8426/25 на час розгляду даної справи №924/123/26, призведе до того, що позивачу ТОВ «Хай Маркет» знадобиться набагато більше часу на відновлення своїх прав та повернення коштів, які можливо будуть безпідставно стягнуті у разі примусового виконання рішення по справі №910/8426/25.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Мамченко Ю.А., суддя Мельник О.В., суддя Хабарова М.В..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ТОВ «Хай Маркет» на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.02.2026 року у справі №924/123/26. Розгляд справи призначено на 09.03.2026 року.
Ухвалою від 18.02.2026 року задоволено заяву ТОВ «Хай Маркет» про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою від 25.02.2026 року задоволено заяву Акціонерного товариства «Оксі Банк» про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
18.02.2026 року та 23.02.2026 року надійшли відзиви Акціонерного товариства «Оксі Банк», в якому банк просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. Банк звертає увагу апеляційного суду, що рішення у справі №910/8426/25 переглядалось апеляційним судом та набрало законної сили. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є неефективним та таким, що порушує принцип верховенства права, оскільки позов, з яким звернувся позивач фактично спрямований на перегляд рішення суду у справі №910/8426/25. Заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову.
У судовому засіданні апеляційної інстанції 09.03.2026 року представник позивача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким забезпечити позов у даній справі. Представник відповідача 1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідач 2 не забезпечив явку свого представника у призначене судове засідання апеляційної інстанції, причин неявки суду не повідомив, проте така неявка не перешкоджає розгляду справи, присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як стверджено матеріалами справи, 02.02.2026 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Хай Маркет» до Акціонерного товариства «Оксі Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрікор Вайн», у якій позивач просить суд визнати недійсним договір застави майнових прав від 26.08.2024 року №41/24-ВКЛ-МП-1, укладений Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрікор Вайн», а також визнати недійсним договір відступлення права вимоги майнових прав від 26.08.2024 року, укладений Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрікор Вайн».
Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Хай Маркет» з метою захисту свої прав заявив вимогу про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Господарського суду м.Києва у справі №910/8426/25 на час розгляду справи №924/123/26.
Як вже зазначалось вище, ухвалою від 03.02.2026 року господарський суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хай Маркет» від 01.02.2026 року про забезпечення позову.
Ухвала вмотивована тим, що позивачем не підтверджено підстав вжиття заходів забезпечення позову та не доведено, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому судом першої інстанції вказано, що забезпечення позову шляхом зупинення дії судових рішень є недопустимим.
Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.
Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.
Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. (ст.136 ГПК України).
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, аналіз приписів чинного процесуального законодавства, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується, яка визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник (визнати недійсними правочини), із забороною відповідачам вчиняти певні дії.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Господарського суду м.Києва у справі №910/8426/25 на час розгляду даної справи №924/123/26. 
Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів апеляційного суду встановила, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру судових рішень 28.10.2025 року Господарський суд м.Києва ухвалив рішення у справі №910/8426/25. Постановою Північного апеляційного господарський суду від 26.01.2026 року у справі №910/8426/25 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хай Маркет» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2025 року - без змін.
Згідно з частиною 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 року у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 року у справі №916/10/18, від 23.06.2018 року у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 року у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 року у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 року у справі №909/526/18, від 21.01.2019 року у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 року у справі №925/288/17, від 26.09.2019 року у справі №904/1417/19.
Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, перевірити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також мотивувати неможливість порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах, від 05.03.2019 року у справі №826/16911/18, від 25.04.2019 року у справі №826/10936/18, від 26.04.2019 року у справі №826/16334/18, від 26.06.2019 року у справі №826/13396/18, від 30.09.2019 року у справі №420/5553/18, від 30.09.2019 року у справі №640/868/19, від 30.09.2019 року у справі №1840/3517/18, від 20.05.2021 року у справі №640/29749/20, від 11.01.2022 року у справі №640/18852/21, від 05.07.2022 року у справі №380/13491/21, від 28.07.2022 року у справі №640/31850/20, від 16.08.2022 року у справі №640/35685/21 та від 26.10.2022 року у справі №640/30483/21.
Отже, під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Предметом судового розгляду в суді апеляційної інстанції є питання щодо наявності або відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Господарського суду м.Києва у справі №910/8426/25 на час розгляду даної справи №924/123/26.
З огляду на вищезазначене, колегія судів Північно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на таке.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина 1 статті 18 ГПК України).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 326 ГПК України).
Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності.
Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.10.2018 року у справі №638/643/17, від 18.04.2019 року у справі №808/2291/16, від 21.11.2019 року у справі №344/8720/16-а, від 29.11.2019 року у справі №805/5043/15-а, від 20.02.2020 року у справі №15/6834/15 та від 18.02.2022 року у справі №520/3601/19.
Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду зауважує, що застосування у даному випадку заходів забезпечення позову, про які просить заявник, фактично призведе до зупинення дії рішення Господарського суду м.Києва від 28.10.2025 року у справі №910/8426/25, яке переглянуте, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарський суду від 26.01.2026 та набрало законної сили станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали від 03.02.2026 року господарським судом Хмельницької області.
Вказане суперечить статті 18 ГПК України та не відповідає положенням Конституції України (в частині обов`язковості судових рішень).
При цьому, апеляційний суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.10.2020 року у справі №524/188/18, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Подібних висновків про недопустимість застосування заходів забезпечення позову, які можуть призвести до зупинення виконання іншого судового рішення, дійшов Верховний Суд також у постановах від 03.04.2019 року у справі №211/129/18-ц, від 20.12.2019 року у справі №640/9158/19 та від 09.11.2021 року у справі №160/10368/20.
Окрім того, задоволення заяви про забезпечення позову, в якій заявник фактично просить забезпечити позов шляхом зупинення дії судового рішення, свідчить про неадекватність/неспівмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вжиття судом таких заходів забезпечення позову, як зупинення дії судового рішення, яке набрало законної сили не узгоджується з предметом та змістом позовних вимог у спірних правовідносинах та не відповідає наведеним положенням законодавства, а також меті та завданням господарського судочинства та правового інституту забезпечення позову, що, відповідно, є підставою для відмови у забезпеченні позову.
Колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у забезпеченні позову шляхом зупинення дії рішення суду, яке набрало законної сили.
Доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів скаржника не встановлено.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст.34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Хай Маркет” на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.02.2026 року у справі №924/123/26 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.
3. Матеріали оскарження ухвали у справі №924/123/26 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повна постанова складена "11" березня 2026 р.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А. 

Суддя   Хабарова М.В. 

Суддя   Мельник О.В.